ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

08 вересня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 175/855/20(2-а/175/20/20)	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,        
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2020 року (суддя Ребров С.О.) у справі №175/855/20 (провадження №2-а/175/20/20) за позовом   ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпропетровської міської ради про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

                                                             ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову від 19.02.2020 серії АЕ №413710 про накладення адміністративного стягнення на позивача за ч.3 ст.122 КУпАП в розмірі 510 грн.
В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 19.02.2020 відділом контролю за паркуванням Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпропетровської міської ради винесено спірну постанову, якою на позивача накладено штраф за порушення вимог п.15.9 «е» ПДР України, а саме: здійснено зупинку ТЗ ближче 30 м від дорожнього знака зупинки маршрутних ТЗ. Дану постанову позивач вважає неправомірною, посилаючись на наступне. По-перше, відповідачем а ні постанови, а ні повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності не було встановлено на лобове скло ТЗ, чим порушено ч.3 ст.279-1 КУпАП. По-друге, відповідачем порушено вимоги порядку вручення оскаржуваної постанови. По-третє, фіксація порушення здійснена відповідачем не сертифікованим технічним засобом. По-четверте, зміст спірної постанови не відповідає вимогам статті 283 КУпАП. По-п`яте, при накладенні стягнення відповідачем не враховано особу порушника та його майновий стан.   
Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено. 
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що надані відповідачем докази підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, що вказує на правомірність притягнення останнього до адміністративної відповідальності. 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити. Апеляційна скарга фактично обгрунтована тими аргументами, які викладено у позові, та яким, за позицією позивача, судом першої інстанції не надано належної оцінки.  
Дослідивши матеріали справи та аргументи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що 19.02.2020 головним спеціалістом – інспектором з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, якою на ОСОБА_1 накладено штраф в розмірі 510 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП. 
Так, згідно вказаної постанови позивач, 31.01.2020 о 14:13, керуючи транспортним засобом SSANG YOUNG KYRON НОМЕР_1 , здійснив зупинку, стоянку, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху в районі будинку за адресою: м.Дніпро, вул. Володимира Вернадського,1, чим порушив вимоги п.15.9 «е» ПДР України в частині заборони зупинки ТЗ ближче 30 м від дорожнього знака зупинки маршрутних ТЗ з обох боків.
Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.
За наслідками перегляду справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову з огляду на таке.
Відповідно до пункту 15.9 «е» ПДР України зупинку заборонено ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає – ближче 30 м від дорожнього знаку такої зупинки з обох боків.
Частиною 3 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.
Відповідно до пп. «е» п.2 ч3 ст. 265-4 КУпАП для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб розташований ближче 30 метрів від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а за їх відсутності – ближче 30 метрів від дорожнього знака такої зупинки з обох боків. 
Отже, порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, є адміністративним правопорушенням, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.122 КУпАП.
У свою чергу, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів, перелік джерел яких наведено в ст.251 КУпАП.
В статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення наведено перелік джерел доказів у справах про адміністративні правопорушення, до яких, зокрема,
належать показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.
Отже притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Відповідно до ст..283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).
Таким чином, фотознімки, які надавалися відповідачем суду першої інстанції, можуть бути визнані доказами у справі, якщо відомості про технічний запис, якими здійснена фотозйомка зазначені у постанові по справі про адміністративне правопорушення.
В оскаржуваній постанові інспектором зазначено, яке було виявлене правопорушення та вказано за допомогою якого технічного пристрою здійснено фіксацію даного правопорушення (фотозйомку). 
Отже надані відповідачем фотознімки є належними та допустимими доказами у справі про адміністративне правопорушення.
У свою чергу, із наданих фотознімків чітко вбачається те, що транспортний засіб, який належить позивачу, розташований на посадковому майданчику для зупинки маршрутних транспортних засобів, що позначено відповідним дорожнім знаком та на відстані, яка візуально значно ближче за допустимих 30 метрів. 
Встановивши зазначені обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП.
Дослідивши аргументи позивача, з якими останній пов`язував незаконність спірного рішення, суд вважає, що вони не спростовують правомірність притягнення останнього до адміністративної відповідальності з огляду на встановлений факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, що підтверджений належними та допустимими доказами.
Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення  Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2020 року по справі №175/855/20 (провадження №2-а/175/20/20) – без змін.
Постанова  суду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ч.3 ст.272 Кодексу адміністративного судочинства України касаційному оскарженню не підлягає.     

Повний текст постанови складено 08.09.2020р.
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк