Ухвала
 
22 червня 2020 року
м. Київ
 
справа № 520/1030/16-ц
провадження № 61-8785ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н.Ю. (суддя-доповідач), Осіяна О.М., Білоконь О. В., 
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 20 травня 2020 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,
 
ВСТАНОВИВ: 
 
У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся із позовом про поділ майна подружжя шляхом визнання права власності на садовий будинок і земельну ділянку по АДРЕСА_1 .
 
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 03 березня 2016 року відкрито провадження у справі.
 
У липні 2016 року ОСОБА_2 звернулася із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про поділ будинку та земельної ділянки в натурі по АДРЕСА_1 і подала заяву про забезпечення доказів шляхом призначення судової будівельно-технічної експертизи.
 
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2016 року задоволено заяву ОСОБА_2 про призначення судової будівельно-технічної експертизи.
 
У лютому 2017 року ОСОБА_2 подала клопотання про повторне направлення справи в експертну установу для проведення експертизи.
 
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2017 року задоволено заяву ОСОБА_2 про призначення судової будівельно-технічної експертизи.
 
Не погодившись з вказаною ухвалою ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.
 
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20 травня 2020 року подачу ОСОБА_1 апеляційної скарги на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2017 року визнано зловживанням процесуальними правами.
 
Апеляційну скаргу на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2017 року про призначення судової будівельно-технічної експертизи повернуто ОСОБА_1 .
 
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що дії позивача щодо оскарження у травні 2020 року ухвали суду від 21 лютого 2017 року про забезпечення доказів шляхом призначення експертизи є зловживанням процесуальними правами з огляду на те, що дія оскаржуваної ухвали вже закінчилася.  
 
У червні 2020 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 20 травня 2020 року.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.
 
Із касаційної скарги вбачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності оскаржуваного судового рішення.
 
Серед основних засад судочинства Конституцією України встановлено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).
 
Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
 
Згідно з пунктом першим частини другої статті 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема у разі  подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення. 
 
Відповідно до частини третьої статті 44 ЦПК України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Суд зобов`язаний вжити заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.
 
Встановивши, що заявником подано апеляційну скаргу на судове рішення, дія якого вже вичерпана у зв`язку з прийняттям ухвали Київського районного суду м. Одеси від 22 серпня 2017 року, якою втретє призначено експертизу по справі, враховуючи, що протягом 2017-2020 років ОСОБА_1 7 разів оскаржував вказану ухвалу, вказане відповідно до пункту 1 частини другої статті 44 ЦПК України є підставою для визнання дій зловживанням процесуальними правами, тому апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Підстави вважати, що апеляційний суд допустив порушення норм процесуального права, відсутні.
 
Доводи касаційної скарги не спростовують висновки суду та зводяться до незгоди з оскаржуваним судовим рішенням, оскільки клопотання про відмову від апеляційної скарги за наявності висновку апеляційного суду про зловживання заявником своїми процесуальними правами та повернення апеляційної скарги  не потребує оцінки та вирішення судом апеляційної інстанції. 
 
З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування апеляційним судом норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування.
 
Отже, оскаржувана ухвала апеляційного суду є законною та обґрунтованою, постановлена із додержанням норм процесуального права, підстави для її скасування відсутні.
 
З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що правильність застосування судами норм процесуального права не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 20 травня 2020 року є необґрунтованою.
 
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 20 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                              Н. Ю. Сакара      
                                                                                                                  О. М. Осіян
                                                                                                                  О. В. Білоконь