ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ

01 вересня 2020 року 
справа №160/11182/19
адміністративне провадження №К/9901/17705/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Ханової Р. Ф.,
суддів: Гончарової І. А., Олендера І. Я.,             

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної податкової служби України
на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2020 року (судді - Іванов С. М., Панченко О. М., Чередниченко В. Є.) 
у справі № 160/11182/19
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Естейд Трейд» 
до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Державної податкової служби України 
про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, 

УСТАНОВИВ:

8 листопада 2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Естейд Трейд» (далі - Товариство, платник податків, позивач у справі) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі - перший відповідач у справі), Державної податкової служби України (далі - другий відповідач у справі, скаржник) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 січня 2020 року адміністративний позов Товариства задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу на це рішення.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2020 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху шляхом надання до суду документа про сплату судового збору.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 1 квітня 2020 року апеляційну скаргу Державної податкової служби України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 січня 2020 року в адміністративній справі № 160/11182/19 повернуто апелянту. 

25 травня 2020 року Державна податкова служба України вдруге подала апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. 

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 9 червня 2020 року апеляційну скаргу Державної податкової служби України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 січня 2020 року залишено без руху та надано десятиденний строк з дати отримання цієї ухвали для усунення недоліків шляхом подання до Третього апеляційного адміністративного суду клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду із наведенням інших поважних причин такого пропуску, якщо такі є.

На виконання вимог наведеної ухвали, відповідач подав клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги, в якій останній зазначає, що первісна апеляційна скарга подана у строки, встановлені процесуальним законодавством, проте повернута з підстав несплати судового збору, що, на той час, було зумовлено відсутністю коштів для проведення такої оплати. Зауважено, що 2 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічний гарантій з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) №540-ІХ від 30 березня 2020 року», яким продовжено, зокрема строк на подання апеляційних скарг.

30 червня 2020 року Третій апеляційний адміністративний суд прийняв ухвалу, якою визнав неповажними підстави пропуску строку на подання апеляційної скарги, наведені Державною податковою службою України в поданому клопотанні, відмовив у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 299 КАС України.

Другий відповідач подав касаційну скаргу до Верховного Суду на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2020 року, у якій із посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду. 

6 серпня 2020 року позивач подав до Суду відзив на касаційну скаргу другого відповідача, просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду апеляційної інстанції - без змін.

Верховний Суд ухвалою від 22 липня 2020 року відкрив провадження за касаційною скаргою відповідача, справу № 160/11182/19 витребував з суду першої інстанції.

27 липня 2020 року справа № 160/11182/19 надійшла на адресу Верховного Суду.

Переглянувши судове рішення в межах касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.

Статтею 295 КАС України передбачено строки апеляційного оскарження.
Частиною першою вказаної статті визначено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Таким чином, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою після закінчення строків, установлених статтею 295 КАС України, та якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суд поновлює або продовжує процесуальний строк, якщо визнає поважною причину пропуску даного строку (поважність причин повинен доводити скаржник).

Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість поновлення пропущеного процесуального строку лише у разі його пропуску з поважних причин.

Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини які зумовили такі причини є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Не є поважною підставою пропуску строку неможливість сплатити судовий збір з огляду на відсутність належного фінансування суб`єкта владних повноважень. Суд звертає увагу на рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі», відповідно до якого «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

ДФС та її територіальні органи (органи доходів і зборів) є державними органами, що здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 "Інші поточні платежі", розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Після прийняття Закону про Державний бюджет України на поточний бюджетний період до затвердження в установлений законодавством термін бюджетного розпису на поточний рік в обов`язковому порядку складається тимчасовий розпис бюджету на відповідний період. Бюджетні установи складають на цей період тимчасові індивідуальні кошториси (з довідками про зміни до них у разі їх внесення).

У пункті 45 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 228, зазначено, що під час складання на наступний рік розписів відповідних бюджетів, кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету та планів спеціального фонду, планів використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів) і помісячних планів використання бюджетних коштів враховуються обсяги здійснених видатків і наданих кредитів з бюджету згідно з тимчасовими розписами відповідних бюджетів та тимчасовими кошторисами, тимчасовими планами використання бюджетних коштів і тимчасовими помісячними планами використання бюджетних коштів.
Відповідач не довів належними та допустимими доказами відсутність у податкового органу належного фінансування в частині коштів на сплату судового збору.

З огляду на приписи, зокрема, статті 44 КАС України, відповідач, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на касаційне оскарження судового рішення, повинен діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом для чого, як особа, зацікавлена у поданні касаційної скарги, має вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Відтак відповідач в особі свого керівника, який, в силу наданих йому повноважень, має можливість безпосереднього впливу на процес організації діяльності податкового органу, повинен забезпечити належний рівень здійснення претензійно-позовної роботи.

Щодо доводів податкового органу, які ґрунтуються на положеннях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічний гарантій з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) №540-ІХ від 30 березня 2020 року», який набрав чинності 2 квітня 2020 року, Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що пункт 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України, встановлює продовження, зокрема строку на подання апеляційних скарг, за умови якщо останні подаються на судові рішення, строк оскарження яких спливає в строк дії карантину встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Тридцятиденний строк на оскарження рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 січня 2020 року спливав 17 лютого 2020 року, тобто до початку дії карантину встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), а тому визначене наведеним законом продовження строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції в межах даної справи застосуванню не підлягає.

Суд зауважує, що на час повернення первісної апеляційної скарги Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічний гарантій з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) №540-ІХ від 30 березня 2020 року» не набрав чинності, а відтак суд апеляційної інстанції повернув апеляційну скаргу скаржнику ухвалою від 1 квітня 2020 року з дотриманням норм процесуального права.

Посилання заявника касаційної скарги на ухвали Вищого адміністративного суду України Суд вважає безпідставними, оскільки рішення цього суду касаційної інстанції не визначені процесуальним законом як обов`язкові для врахування при прийнятті судового рішення Верховним Судом.

З огляду на зазначене, Суд приходить до висновку, що у суду апеляційної інстанції були наявні підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд визнає, що суд апеляційної інстанції не допустив порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого касаційна скарга податкового органу залишається без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової служби України залишити без задоволення.

Ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2020 року у справі № 160/11182/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді                                                                                                    Р. Ф. Ханова

                                                                                                    І. А. Гончарова

                                                                                                    І. Я. Олендер