Дата документу 30.09.2020 Справа № 331/6701/18

Запорізький Апеляційний суд

 
ЄУН 331/6701/18	Головуючий у 1-й інстанції Зарютін П.В. Повний текст рішення складено 31.01.2020 року 	
Пр. № 22-ц/807/1296/20	Суддя-доповідач Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 вересня 2020 року                                        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача)        Гончар М.С.
суддів                                        Маловічко С.В., Подліянової Г.С.,
за участі секретаря                                Путій Д.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в особі представника Кваснюк-Сандак Ірини Анатоліївни на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя із вищезазначеним позовом (т.с. 1 а.с. 2-4), в якому просив розірвати шлюб укладений між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , який зареєстрований 12 січня 1996 року Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №04.
В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що з відповідачем знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 12.01.1996 року; сторони від шлюбу неповнолітніх дітей не мають; шлюбні відносини фактично між сторонами припинені та з 2015 року і по теперішній час позивач та відповідач проживають окремо, сімейного життя не ведуть, стосунки не підтримують.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції ОСОБА_5 (т.с. 1 а.с. 8).
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2018 року (т.с. 1 а.с. 12) відкрито провадження у цій справі, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження.
Постановою Запорізького апеляційного суду від 06 лютого 2019 року (головуючий суддя (суддя-доповідач) Маловічко С.В., судді Гончар М.С. і Кочеткова І.В. т.с. 1 а.с. 72-74) в порядку часткового задоволення апеляційної скарги  ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_6 вищезазначену ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2018 року скасовано, матеріали цієї справи направлено за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Зарютіна П.В. (т.с. 1 а.с. 81).
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 лютого 2019 року (т.с. 1 а.с. 85) провадження у цій справі відкрито, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя (т.с. 2 а.с. 8) провадження у цій справі зупинено до перегляду ухвали в порядку апеляційного провадження за апеляційною скаргою сторони відповідача.
Постановою Запорізького апеляційного суду від 17 грудня 2019 року (головуючий суддя (суддя-доповідач) Крилова О.В., судді Кухар С.В. та Поляков О.З. т.с. 1 а.с. 255-258) апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника Кваснюк-Сандак І.А. залишено без задоволення, ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 лютого 2019 року у цій справі залишено без змін.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя (т.с. 2 а.с. 15) провадження у цій справі відновлено.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 січня 2020 року (т.с. 2 а.с. 33-34) позов ОСОБА_3 у цій справі задоволено.
Розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , зареєстрований 12.01.1996 року Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, про що зроблено запис № 04.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ОСОБА_1  в особі представника Кваснюк-Сандак І.А.  у своїй апеляційні скарзі (т.с. 2 а.с. 41-44) просила рішення суду першої інстанції скасувати, справу направити в суд першої інстанції для направлення до Верховного суду для визначення підсудності суддею Верховного Суду. 
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (т.с. 2 а.с. 48).
Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 06 березня 2020 року (т.с. 2 а.с. 52), справу призначено до апеляційного розгляду (т.с. 2 а.с. 53), з урахуванням навантаженості судді - доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді фактично працює 18 суддів замість 40 суддів за штатом).
Позивач ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_7 (т.с. 2 а.с. 72-73) подав апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача у цій справі (т.с. 2 а.с. 76-79).
Розгляд цієї справи, призначений апеляційним судом на 22 квітня 2020 року, не відбувся та був відкладений в порядку задоволення клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - Кваснюк-Сандак І.А. про його відкладення через карантин в Україні у зв`язку із епідемією коронавірусу (т.с. 2 а.с. 75).
В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
Проте, за змістом підпункту 3 пункту 12 розділу XII «Прикінцевих положень» ЦПК України в редакції Закону № 540-IX, якій був чинним з 02.04.2020 року по 16.07.2020 року включно, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. …. 371… цього Кодексу.. , а також строк…розгляду апеляційної скарги … продовжуються на строк дії такого карантину.
В Україні на час розгляду цієї справи апеляційним судом карантин діє з 12 березня 2020 року по 31 жовтня 2020 року включно, що є загальновідомою інформацією.
У судовому засіданні 17 червня 2020 року апеляційним судом розпочато розгляд цієї справи по суті: заслухано доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, досліджено матеріали справи, оголошено перерву у розгляді справи в порядку задоволення клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - Кваснюк-Сандак І.А. про його відкладення з метою надання їй часу з метою надання апеляційному суду копії відповідного рішення Французької Республіки з приводу розірвання шлюбу сторін з перекладом, здійсненим в установленому законом порядку (т.с. 2 а.с. 92-97), з урахуванням відпустки судді-доповідача у період з 06 липня 2020 року по 07 серпня 2020 року включно (т.с. 2 а.с. 113-114).
ОСОБА_1 в особі представника Кваснюк-Сандак І.А. подала до суду апеляційної інстанції клопотання про долучення до матеріалів справи документів (т.с. 2 а.с. 116-132), а саме: рішення суду загальної юрисдикції міста Кретей (Французької Республіки) від 02 червня 2020 року у справі за позовом від 22 січня 2019 року ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про розірвання шлюбу, за змістом якого подружжю дозволено подати заяву про розірвання шлюбу, оскільки їх місце проживання на теперішній час знаходиться в юрисдикції цього суду.
ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_7 подав апеляційному суду письмові пояснення (т.с. 2 а.с. 133).
У судове засідання 30 вересня 2020 року повідомлені апеляційним судом належним чином про дату, час і місце розгляду цієї справи через своїх представників, що узгоджується із вимогами ст. 130 ч. 5 ЦПК України, сторони - позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_1 не з`явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.
В силу вимог ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.
При вищевикладених обставинах, апеляційний суд визнав неповажними причини неявки у дане судове засідання сторін - позивача ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_1 і на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України ухвалив розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю останніх за присутністю їх представників - адвокатів Рогозіна О.В. (т.с. 2 а.с. 99) та Кваснюк-Сандак І.А. (т.с. 2 а.с. 91) відповідно.
Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, які у тому числі на запитання апеляційного суду визнали, що дійсно іноді мешкають у Франції, проте, їх постійне місце проживання залишається зареєстрованим в Україні; рішення суду Франції саме про розірвання шлюбу сторін на сьогодні немає, лише надано право ОСОБА_10 подати позов про розірвання шлюбу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 в особі представника Кваснюк-Сандак І.А. у цій справі не підлягає задоволенню з таких підстав.
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.
Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача у цій справі у повному обсязі, керувавсяст.ст. 110-112 СК України, ст. 1-4, 5, 12, 13, 76-81, 82, 89, 189-200, 258, 263-265 ЦПК України та виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог позивача у цій справі.
Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалено із додержанням вимог закону, є правильним та законним.
Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.
Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає.
Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.01.1996 року (свідоцтво про шлюб, копія т.с. 1 а.с. 5).
Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають.
За узгодженими поясненнями сторін з 2018 року позивач та відповідач спільно не проживають, вже не становлять собою сім`ю, шлюбних відносин не підтримують.
Згідно із ст. ст. т.110-112 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.
За таких обставин, з`ясувавши фактичні взаємовідносини сторін, перераховані обставини їх життя, відсутність у сторін неповнолітніх дітей, дійсні причини заявленого позову, на якому сторона позивача категорично наполягала, вважаючи неможливість збереження шлюбу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечить інтересам сторін, які мають непорозуміння між собою, що має суттєве значення для вирішення спору, через що вимоги позивача про розірвання шлюбу у цій справі підлягають задоволенню. 
Вказаний висновок суду першої інстанції підкріплюється тим, що жодна зі сторін не заявляла суду клопотань щодо надання строку на примирення, та, крім того, відповідач, як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, також ініціювала розірвання шлюбу сторін у судових органах Франції, який триває й досі (т.с. 1 а.с. 178-185, 209-212, т.с. 2 а.с. 93-97, 117-132).
Посилання сторони відповідача на непідсудність справи не впливають на правильність висновку суду першої інстанції у цій справі, адже відповідне клопотання судом неодноразово вирішувалося - суд відмовляв у його задоволенні з посиланням на те, що саме по собі перетинання кордону позивачем (т.с. 1 а.с. 164) не може свідчити однозначно про його проживання за межами України.
При вищевикладених обставинах, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги позивача у цій справі є законними та обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.
Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 в особі представника Кваснюк-Сандак І.А. є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію відповідача у цій справі, яку вона та їх представник вважають єдино вірною та правильною.
Суд першої інстанції на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин цієї справи. 
Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України).
Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).
Підстави для звільнення від доказування відповідача ОСОБА_1 , передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.
Відповідач ОСОБА_1 та її представники не надали суду першої інстанції належних та допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень проти позову позивача та у спростування позову позивача у цій справі.
Апеляційний суд на виконання вимог ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 в особі представника Кваснюк-Сандак І.А .
Так, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).
В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Не може бути доказом, передбаченим ст. 367 ч. 3 ЦПК України, для перегляду законності та обґрунтованості апеляційним судом рішення суду першої інстанції у цій справі від 30 січня 2020 року, надане стороною відповідача апеляційному суду рішення суду Французької Республіки від 02 червня 2020 року, яким лише надано право ОСОБА_10 подати позов про розірвання шлюбу у Франції (т.с. 2 а.с. 93-97, 117-132).
За змістом ст. 29 ч. 1 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Фізична особа може мати кілька місць проживання (ст. 29 ч. 6 ЦК України).
Встановлено, що сторони у цій справі мають зареєстроване в Україні постійне місце проживання: позивач ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 (відмітка в паспорті позивача т.с. 1 а.с. 35 зворот) та відповідач ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 (довідка органу реєстрації т.с. 1 а.с. 11, відмітка у паспорті відповідача т.с. 1 а.с. 38), але іноді мешкають у Французькій Республіці (т.с. 1 а.с. 91-94,98-99), але за інформацією Посольства України у Французькій Республіці сторони у цій справі - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на консульському обліку в дипустанові не перебувають, знятими з консульського обліку не значаться, з клопотанням про залишення на постійне місце проживання за кордоном не зверталися (т.с. 1 а.с. 125-126, 148-149), щодо факту оформлення документів для виїзду за кордон на постійне проживання гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомості відсутні (т.с. 1 а.с. 147).
За таких обставин, у суду першої інстанції були відсутні підстави для передачі цієї справи до Верховного Суду для визначення підсудності цієї справи в порядку ст. 29 ЦПК України, за змістом якої: підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами…визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому ст. 33 цього Кодексу, одноособово.
Останнє також підтверджується постановою Запорізького апеляційного суду від 17 грудня 2019 року у цій справі (т.с. 1 а.с. 255-258), яка є чинною, належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.
В силу вимог ст. 12 ч. 5 п. 2 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє врегулювання спору шляхом досягнення угоди між сторонами.
Також, за змістом ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, що не суперечить моральним засадам суспільства.
Проте, сторони у цій справі в апеляційному суді не просили надавати їм строку для примирення взагалі. 
Сторона позивача на розірванні шлюбу наполягала.
В силу вимог ст.. 24 ч. 1 ЦПК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. 
Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення.
В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.
Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті.
При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 в особі представника Кваснюк-Сандак І.А. не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.
Встановлено, що оскаржуємим рішенням суд першої інстанції не вирішував у цій справі питання про розподіл понесених судових витрат між сторонами, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції, а тому останнє також в апеляційному порядку не переглядалось. Однак, воно може бути вирішено судом першої інстанції у подальшому за власною ініціативою або за заявою учасників цієї справи в порядку, передбаченому ст. 270 ЦПК України.
За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції, у цій справі або ж його зміни.
Крім того, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови відповідачу у задоволенні її вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, остання не має права на компенсацію за рахунок позивача будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.
Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника Кваснюк-Сандак Ірини Анатоліївни залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 січня 2020 року у цій справі залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.
Повний текст постанови апеляційним судом складений 02.10.2020 року.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Маловічко С.В.	Подліянова Г.С.