ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2020 року м. Херсон

Справа №766/2315/19
Провадження №22ц/819/625/20

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Бездрабко В.О. (суддя-доповідач),
суддів: Приходько Л.А.,
Радченка С.В.,
секретар судового засідання: Кутузова А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 24 грудня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Прохоренко В.В., у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Морський транспортний банк», третя особа – Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби м. Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И В:

       У лютому 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Морський транспортний банк», третя особа – Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби м. Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про зняття арешту з майна.
Позовна заява мотивована тим, що  21 березня 2007 року між ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником якого ПАТ «МАРФІН БАНК», та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №00993/RX, за яким банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 50000,00 доларів США, а також у сумі 3750,89доларів США на виплату страхових платежів, зі сплатою процентів за користування кредитним коштами в розмірі 10,5 % річних за фактичний період користування кредитним коштами та з щомісячною сплатою комісії за обслуговування кредиту в розмірі 0,3% від суми наданого кредиту, строком користування до 20 березня 2012 року, з щомісячним погашенням заборгованості по кредиту, процентів та комісії за користування кредитом.
В якості забезпечення виконання зобов`язань за цим договором, між Банком та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 укладено договори іпотеки від 22 березня 2007року, відповідно до умов яких іпотекодавці передали в заставу банку нерухоме майно: однокімнатну квартиру спільного заселення під АДРЕСА_1 , загальною площею АДРЕСА_2 ОСОБА_1 передав в іпотеку двокімнатну квартиру спільного заселення АДРЕСА_1 , загальною площею 49,1 кв м, а ОСОБА_2 - однокімнатне приміщення квартири спільного заселення під АДРЕСА_3 . 
Позивачі вказали, що рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 27 грудня 2012 року було задоволено вимоги ПАТ "Марфін Банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ТОВ «Ельдорадо» та звернуто стягнення на передане Алієвими вищезазначене іпотечне майно, шляхом реалізації предмету іпотеки на прилюдних торгах за початковою вартістю визначеною на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни. Рішення суду виконано ВДВС, виконавчі провадження завершено.
Разом із цим, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі постанов державного виконавця ВДВС Дніпровського районного управління юстиції м. Херсона №38610223 від 11 липня 2013 року та №38610223 від 03 липня 2013 року зареєстровано обтяження у вигляді накладення арешту на все належне позивачам на праві власності нерухоме майно, що порушує їх права.
Також позивачі вказали, що рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 19 вересня 2016 року, яке набрало законної сили, позовні вимоги ПАТ «Марфін Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа – відділ державної виконавчої служби Дніпровського РУЮ у м. Херсон про звільнення майна з-під арешту задоволено.
За цим судовим рішенням знято арешти з квартири однокімнатної спільного заселення під  АДРЕСА_4  та належить  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 , накладені постановами ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Херсоні №37304239 від 05.04.2013 року,№37304501 від 05.04.2013 року;№38610081 від 11.07.2013 року;№38610081 від 03.07.2013 року;№37304374 від 05.04.2013 року;№38610223 від 11.07.2013 року;№38610223 від 03.07.2013 року;№37304087 від 05.04.2013 року.
Знято арешт з квартири двокімнатної спільного заселення під  АДРЕСА_5  та належить  ОСОБА_1 , накладений постановами ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Херсоні № 38610223 від 11.07.2013 року;№ 38610223 від 03.07.2013 року;№37304087 від 05.04.2013 року.
Знято арешт з однокімнатного приміщення квартири спільного заселення під АДРЕСА_6  та належить  ОСОБА_2 , накладені постановами ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Херсоні № 38610081 від 11.07.2013 року; № 38610081 від 03.07.2013 року;№37304374 від 05.04.2013 року.
Листами від 20 липня 2018 року ПАТ «МТБ банк» повідомив, що всі вимоги банку, як кредитора, до ОСОБА_2 за кредитним договором №00993/RX від 21 березня 2007 року, а також право вимоги виконання зобов`язань перед банком за договором поруки №00993/RX-П від 21 березня 2007 року щодо поручителя ОСОБА_1 перейшли до ТОВ «Стандарт Фінанс Груп» з 05 липня 2018 року. Усі вимоги банку до ОСОБА_1 за кредитним договором №01298/RX від 26 травня 2008 року, а також право вимоги виконання зобов`язань перед банком за договором поруки №020rX-П від 26 травня 2008 року щодо поручителя ОСОБА_2 також перейшли до ТОВ «Стандарт Фінанс Груп» з 05 липня 2018 року.
Листами від 05 липня 2018 року ТОВ «Стандарт Фінанс Груп» підтвердило, що всі права вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором №00993/RX від 21 березня 2007 року були відступлені ОСОБА_1 , а всі права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №01298/RX від 26 травня 2008 року відступлені ОСОБА_2 .
Станом на день звернення до суду позивачі повністю змінили кредитора ПАТ «МТБ Банк» у спірних правовідносинах, на підставі яких було видано постанови ВДВС Дніпровського РУЮ м. Херсона №38610223 від 03 липня 2013 року та №38610223 від 11 липня 2013 року.
Позивачі вказали, що зверталися із заявою до ВДВС Дніпровського районного управління юстиції м. Херсона про зняття арештів з належного їм майна, накладених вищезазначеними постановами, однак станом на день пред`явлення позову арешт не знято, незважаючи на те, що виконавчі провадження є завершеними, а виконавчі листи повернуті стягувачам.
Позивачі просили зняти арешт з усього належного їм на праві власності нерухомого майна, що був накладений постановами ВДВС Дніпровського районного управління юстиції м. Херсона №38610223 від 11 липня 2013 року та №38610223 від 03 липня 2013 року.
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 24 грудня 2019 у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Ухвалою суду від 07 квітня 2020 року виправлена описка у вступній частині судового рішення від 24 грудня 2019 року.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , пославшись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права,просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. 
Скарга мотивована тим, що у апелянтів відсутня заборгованість перед ПАТ «Марфін банк», правонаступником якого є ПАТ «МТБ Банк», за кредитними договорами. Виконавчі провадження є закінченими, виконавчі документи повернуто стягувачам, якими за договорами про уступку прав вимог, на теперішній час є позивачі у справі. 
На думку апелянтів, зазначені обставини є підставами, згідно ст.40 ч.1 Закону України «Про виконавче провадження», для зняття накладеного державним виконавцем арешту на нерухоме майно ОСОБА_4 . Наявні арешти позбавляють позивачів права щодо вільного розпорядження своїм майном.
Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив. 
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представник – адвокат Мамонтов Д.О. просили апеляційну скаргу задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві та скарзі.
Представник Дніпровського районного ВДВС у м.Херсоні Ошурко Н.М. доводи апеляційної скарги не визнала та пояснила, що на виконанні відділу перебували виконавчі провадження №38610223 та №38610081 про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Марфін Банк» боргу у розмірі 832325,44грн. Під час проведення виконавчих дій був накладений арешт на нерухоме майно боржників. 24 червня 2014 року виконавчі провадження завершено на підставі п.5 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи повернуто стягувачу, виконавчі провадження знищено. Арешт на майно не скасований, оскільки боржниками не сплачений виконавчий збір.
Представник ПАТ «МТБ Банк» Яресько О.В. пояснив, що банк не має матеріальних претензій до позивачів, як боржників за кредитними договорами, оскільки уступив права вимоги за цими договорами ТОВ «Стандарт Фінанс Групп». 
Заслухавши доповідача, позивачів та представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 27 грудня 2012 року стягнуто з ОСОБА_2 (боржник) та ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ТОВ «Ельдорадо» (поручителів) на користь ПАТ Марфінбанк» заборгованість за кредитним договором від 21 березня 2007 року у загальному розмірі 49178,98 доларів США та 36870,96грн.; звернуто стягнення на передане в іпотеку нерухоме майно: однокімнатну квартиру спільного заселення під АДРЕСА_4 та належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ; двокімнатну квартиру спільного заселення АДРЕСА_7 ОСОБА_1 ; однокімнатне приміщення квартири спільного заселення АДРЕСА_8 ОСОБА_2 які АДРЕСА_9 . 
На виконання рішення суду, 20 березня 2013 року Дніпровським районним судом м.Херсона виданий виконавчий лист №2-2110/7733/12, за яким 04 квітня 2013 року Дніпровським ВДВС м.Херсона було відкрито виконавче провадження.
Постановами державного виконавця від 22 серпня 2014 року виконавче провадження завершено на підставі ст.47 ч.1 п.9 Закону України «Про виконавче провадження» (наявна встановлена законом заборона (мораторій на реалізацію майна боржників, за кредитами, які обчислюються в іноземній валюті) щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти), тут і далі в редакції Закону на час вчинення виконавчих дій, виконавчий документ повернутий стягувачеві. 
Крім того, рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 20 березня 2012 року стягнуто з ОСОБА_1 (боржник) та поручителів ОСОБА_2 , ТОВ «Ельдорадо» заборгованість за кредитним договором від 26 травня 2008 року у загальному розмірі 101398,42 доларів США та 21847,47грн.; звернуто стягнення на предмет іпотеки – комплекс №1, який знаходиться за адресою Херсонська область, Білозерський район, Східненська сільська рада.
На виконання судового рішення, 06 червня 2013 року Білозерським районним судом Херсонської області виданий виконавчий лист №2102/4496/12 та відкрито виконавчі провадження відносно боржників.
10 грудня 2015 року ДП «Сетам» на прилюдних торгах реалізовано майно солідарних боржників. Виручених коштів не вистачило на повне погашення заборгованості.
Постановою державного виконавця Дніпровського ВДВС м.Херсона від 24 червня 2015року виконавче провадження завершено на підставі ст.47 ч.1 п. 5 Закону України «Про виконавче провадження» (в результаті вжитих заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місце його проживання), а виконавчий документ повернуто стягувачеві.
05 липня 2018 року ПАТ «МТБ Банк», як правонаступник ПАТ «Марфін банк» відступило право вимоги за кредитним договором від 26 травня 2008 року новому кредитору ТОВ «Стандарт Фінанс Групп».
Листами від 05 липня 2018 року ТОВ «Стандарт Фінанс Груп» підтвердило, що всі права вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором №00993/RX від 21 березня 2007 року були відступлені ОСОБА_1 , а всі права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №01298/RX від 26 травня 2008 року були відступлені на користь ОСОБА_2 .
Встановлено, що виконавчі провадження на час розгляду справи є знищеними за минуванням часу їх зберігання.
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за ОСОБА_1  на підставі постанов державного виконавця ВДВС Дніпровського районного управління юстиції м. Херсона №38610223 від 11 липня 2013 року та №38610223 від 03 липня 2013 року зареєстровано обтяження у вигляді накладення арешту на все належне позивачу на праві власності нерухоме майно.
Згідно зі статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV ( в редакції чинній на час накладення арешту на майно та повернення виконавчого документу стягувачу) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частинами першою-четвертою статті 57 Закону № 606-XIV передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, у тому числі, винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. 
Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна. Проведення опису майна боржника здійснюється не пізніше ніж протягом місяця з моменту отримання інформації про місцезнаходження майна. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. 
Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті, та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.
Відповідно до п. 5, 9 ч. 1 ст. 47 Закону виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника – юридичної особи, місце проживання, перебування боржника – фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника); наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.
Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 Закону.
Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні.
Відповідно до статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на час пред`явлення позову, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. 
Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.
Відповідно до ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження»,  в редакції чинній на час накладення арешту на майно та повернення виконавчого документу стягувачу, виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; 2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; 3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; 4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі; 6) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; 7) визнання боржника банкрутом; 8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; 11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону; 14) списання згідно із Законом України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа.
Наслідки завершення виконавчого провадження передбачені статтею 50 Закону, зокрема: у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Згідно зі статтею 49 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу не є підставою для закінчення провадження.
Отже, зняття арешту з майна боржника пов`язується із закінченням виконавчого провадження, а не з поверненням виконавчого документа стягувачу.
Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року в справі № № 740/3240/18 (провадження № 61-13512св19) та інших.  
З пояснень представника Дніпровського районного ВДВС у м.Херсоні та листа від 16 червня 2020 року встановлено, що хоча виконавчі документі й повернуто стягувачам, проте боржниками не виконано судові рішення у повному обсязі, не сплачено виконавчий збір, судові витрати та витрати на проведення виконавчих дій, а отже відсутні підстави для зняття арешту з майна боржників (позивачів у справі). Доказів на спростування цих обставин ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не надано.
Інструкцією з організації примусового виконання рішень передбачений позасудовий порядок зняття арешту з майна боржника (п.15 розділу 8), за яким в разі надходження на рахунок органу ДВС, рахунок приватного виконавця суми коштів стягнених з боржника, необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника за завершеним виконавчим провадження, виконавець не пізніше наступного робочого дня виносить постанову про зняття арешту з майна боржника без винесення постанови про відкриття чи відновлення виконавчого провадження.
Дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши, що постанова про арешт майна боржника не була скасована, оскільки боржником не було сплачено, серед іншого виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій, та врахувавши, що повернення виконавчого документа стягувачу у даній справі і знищення виконавчого провадження за закінченням строків зберігання не є підставою для закінчення виконавчого провадження, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права безпідставними.
Зважаючи на наведені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову, оскільки рішення суду постановлено в межах заявлених вимог, на підставі наданих сторонами доказів, досліджених в судовому засіданні. Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.  
За таких обставин підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає. 
Керуючись ст.367, п.1ч.1 ст.374, ст. 375, ст. 382-384 ЦПК України, Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення. 
Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 24 грудня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 06 серпня 2020 року. 

Головуючий В.О. Бездрабко 

Судді: Л.А. Приходько

С.В. Радченко