ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 року	Львів	Справа № 163/1556/19 пров. № А/857/4314/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі: 
          головуючого судді Довгополова О.М., 
          суддів  Гудима Л.Я., Святецького В.В.,
з участю секретаря судового засідання Максим Х.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Волинської митниці Держмитслужби на рішення Любомльського районного суду Волинської області  від 20 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови  у справі про порушення митних правил, -

суддя (судді) в суді першої інстанції - Чишій С.С.,
справу розглянуто в порядку письмового провадження,
місце ухвалення рішення - м. Любомль,
дата складання повного тексту рішення не вказана,

                                                        ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Волинської митниці ДФС, в якому просив визнати протиправною і скасувати постанову у справі про порушення митних правил № 0607/20500/19 від 10.04.2019 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ознаками ст.485 МК України.
Рішенням Любомльського районного суду Волинської області  від 20 березня 2020 року позов задоволено повністю. Постанову заступника начальника Волинської митниці ДФС Германа В.М. від 10.04.2019 в справі про порушення митних правил № 0607/20500/19 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст.485 МК України з накладенням стягнення у вигляді штрафу визнано протиправною і скасовано. Провадження в справі за протоколом про порушення митних правил № 0607/20500/19 закрито.
Рішення мотивоване неповнотою і необ`єктивністю провадження в справі про порушення митних правил, що свідчить про порушення принципу доведення винуватості за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів і дає підстави для скасування оскаржуваної постанови.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на неправильно застосовані до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права, ненадання належної юридичної оцінки доказам митниці, неповного з`ясування обставини справи, які мають істотне значення для правильного вирішення спору, просить його скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тими ж доводами, що і відзив на позовну заяву, зазначаючи, що вина позивача у вчиненні порушення митних правил доводиться отриманими від литовських митних органів документів, які в розумінні ст.495 МК України є належними і допустимими доказами. Згідно документів, отриманих від литовських митних органів, транспортний засіб марки "Рено Меган Сценік" був проданий компанією UAB "T&S MOBILE" позивачу за ціною 5000 євро, що перевищує вартість вказаного транспортного засобу, яка зазначалась при митному оформленні. Вважає, що позивач під час митного оформлення транспортного засобу (товару) марки "Рено Меган Сценік" за митною декларацією ІМ40ДЕ №UА205090/2018/012159 вчинив дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів, оскільки заявив у митній декларації неправдиві відомості про вартість транспортного засобу на рівні 3000 євро проти 5000 євро.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, митне оформлення легкового автомобіля "Рено Меган Сценік", ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , здійснене 19.02.2018 року посадовою особою митного поста "Луцьк" Волинської митниці ДФС за поданою декларантом (митним брокером) ПП "Вест Брок" ОСОБА_2 митною декларацією типу ІМ40ДЕ №/2018/012159.
Згідно рахунку-фактури від 16.02.2018 року вартість транспортного засобу становить 3000 євро, його продавцем виступала компанія "Fran Pol", отримувачем - ОСОБА_1 .
За митне оформлення цього автомобіля при його митній вартості у 109334,69 гривні було нараховано та сплачено 41 062,07 грн митних платежів.
Державною фіскальною службою України отримано запит литовських митних органів від 05.11.2018 року про підтвердження факту ввезення на митну територію України та митного оформлення транспортних засобів, серед яких також "Рено Меган Сценік", ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .
07.12.2018 року документи литовських митних органів ДФС України надіслало Волинській митниці ДФС для проведення перевірки.
Згідно з литовською експортною митною декларацією MRN № 18LTKR1000EK03EAC1, довідкою-рахунком (документ під назвою "Pazyma-Saskaita") серії TSN № 2447 від 17.02.2018 року автомобіль "Рено Меган Сценік" був проданий компанією UAB "T&S MOBILE" громадянину ОСОБА_1 за ціною 5000 євро.
З огляду на різницю у вартості транспортного засобу, заявленої і прийнятої під час митного оформлення стосовно литовської експортної митної декларації, різниця розміру митних платежів становить 18 839,20 гривень, що визначено службовою запискою УАМП Волинської митниці.
12.02.2019 року інспектор Волинської митниці ДФС склав щодо ОСОБА_1 протокол про порушення митних правил № 0607/20500/19 за ознаками ст.485 МК України. В протоколі зазначено, що ОСОБА_1 через декларанта ОСОБА_2 , під час митного оформлення автомобіля "Рено Меган Сценік" вчинив дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів в сумі 18 839,20 гривень, тобто заявив в митній декларації неправдиві відомості, необхідні для визначення митної вартості самого товару, та надав з цією метою органу доходів і зборів документи, що містять такі відомості.
10.04.2019 року заступник начальника Волинської митниці ДФС Герман В.М. виніс оскаржувану постанову, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України, відповідно до змісту протоколу № 0607/20500/19 і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що становить 56 517,60 гривень.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що відповідно до ст. 485 МК України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.
Зі змісту даної норми випливає, що склад порушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України обумовлює наявність в діях особи особливої мети - ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру, та вини у формі прямого умислу.
Статтею 486 МК України визначені завдання провадження у справах про порушення митних правил, якими є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
Відповідно до ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати : чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом ст. 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується лише умисною формою вини, тобто особа, яка вчиняє такі дії, усвідомлювала протиправний характер своїх дій чи бездіяльності, передбачала їх шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Однак матеріали справи про порушення митних правил не містять доказів умислу позивача на вчинення дій, передбачених ст. 485 МК України.
Так, статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм Митного кодексу України (частина перша статті 51 Митного кодексу України).
Відповідно до ч. 3 ст. 335 МК України разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, який визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, декларація митної вартості. У встановленому цим Кодексом порядку в митній декларації декларантом або уповноваженою ним особою зазначаються відомості про: документи, що підтверджують повноваження особи, яка подає митну декларацію; зовнішньоекономічний договір (контракт) або інші документи, що підтверджують право володіння, користування та/або розпорядження товарами; транспортні (перевізні) документи; комерційні документи, наявні у особи, яка подає декларацію; у разі необхідності - документи, що підтверджують дотримання заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності; документи, що підтверджують дотримання обмежень, які виникають у зв`язку із застосуванням захисних, антидемпінгових та компенсаційних заходів (за наявності таких обмежень); у випадках, передбачених цим Кодексом, - документи, що підтверджують країну походження товару; у разі необхідності - документи, що підтверджують сплату та/або забезпечення сплати митних платежів; у разі необхідності - документи, що підтверджують право на пільги із сплати митних платежів, на застосування повного чи часткового звільнення від сплати митних платежів відповідно до обраного митного режиму; у разі необхідності - документи, що підтверджують зміну термінів сплати митних платежів; у разі необхідності - документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів та обраний метод її визначення відповідно до статті 53 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документи, які підтверджують митну вартість, визначені частиною другою статті 53 МК України.
Як слідує з матеріалів справи, згідно поданої митної декларації ІМ40ДЕ №/2018/012159 митна вартість автомобіля визначена за 6 (резервним) методом із ціною товару 3000 євро.
Відповідно до ст. 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
Підсумовуючи викладене, справляння митних платежів за вказаною митною декларацією здійснено не за договірною митною вартістю, а за митною вартістю, яка визначена за резервним методом. І зважаючи на те, що митним органом проведено зазначене розмитнення за заявленою митною вартістю, визначеною за резервним методом, митний орган погодився, що така задекларована митна вартість ґрунтується на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
За наведених обставин позивач, зазначаючи митну вартість за резервним методом для нарахування та справляння митних платежів з метою випуску транспортного засобу у вільний обіг не допустив порушень щодо декларування митної вартості для справляння митних платежів за ціною договору.
Доказів того, що позивач здійснив визначення митної вартості за 6 резервним методом з порушенням вимог закону протокол про порушення митних правил та оскаржувана постанова не містить.
Як видно з матеріалів справи, підставою для складання протоколу про порушення митних правил та основним доказом притягнення позивача до відповідальності за порушення митних правил стали одержані від митних органів Республіки Литва експортна митна декларація № 18LTKR1000EK03EAC1 та довідка-рахунок серії TSN № 2447, згідно яких автомобіль "Рено Меган Сценік" був проданий компанією UAB "T&S MOBILE" громадянину ОСОБА_1 за ціною 5000 євро.
Разом з тим, отримана від митних органів Литовської республіки інформація стосовно того, що митна вартість за ціною договору згідно рахунку-фактури, складеному на ім`я покупця ОСОБА_1 , становить 5000 євро, не свідчить про виникнення у позивача наміру щодо заниження митних платежів у зв`язку із невідповідністю задекларованої ним митної вартості за ціною договору, з якої справлялись митні платежі, оскільки як встановлено судом, митна вартість, з якої справлялись митні платежі, визначена ОСОБА_1 за 6 резервним методом та така митна вартість з огляду на фактичне розмитнення транспортного засобу визнана митним органом, тобто є такою, що ґрунтується на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
Між відомостями цієї експортної декларації, довідкою-рахунком і наданими для митного оформлення транспортного засобу на території України документами дійсно є невідповідність щодо вартості транспортного засобу. Однак сама по собі експортна декларації доводить лише факт початку процедури оформлення експорту транспортного засобу із Європейського Союзу в Литовській Республіці.
Покупцем товару в декларації зазначений ОСОБА_1 , однак доказів того, що він мав причетність до оформлення цієї декларації, як видно з протоколу і винесеної оскаржуваної постанови, при розгляді справи митним органом не здобуто.
Експортна декларація №18LTKR1000EK03EAC1 для митного оформлення надавалась експортером, тобто компанією UAB "T&S MOBILE", яка виступала і декларантом. На сайті Єврокомісії щодо стану експортних MRN (для міжнародних перевезень) відсутня інформація по митній декларації №18LTKR1000EK03EAC1.
Також суд першої інстанції вірно зауважив, що митне оформлення транспортного засобу та його декларування здійснював декларант (митний брокер) ПП "Вест Брок" ОСОБА_2 , який в ході здійснення провадження та розгляду протоколу № 0607/20500/19 не був опитаний про обставини декларування і надання йому відповідних документів. До того ж, матеріали справи не містять жодної інформації про повноваження ОСОБА_2 щодо здійснення декларування транспортного засобу в інтересах ОСОБА_1 .
Колегія суддів звертає увагу, що Волинською митницею ДФС не перевірено обставин завершення експорту товару, не здійснено запитів відповідним компаніям, які фігурують відправниками товару по литовських документах та документах, поданих до митного оформлення декларантом, а тому отримані від митних органів Литовської Республіки документи самі по собі не є виключними, беззаперечними і визначальними доказами винуватості позивача у порушенні митних правил та не доводять наявності у його діях умислу на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру шляхом надання неправдивих відомостей щодо відправника, отримувача та вартості товару, оскільки такі документи лише свідчать, що литовське підприємство задекларувало, але не здійснило експорт транспортного засобу з Європейського союзу.
При цьому, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта щодо існування невідповідності між документами, поданими позивачем Волинській митниці ДФС та експортними митними деклараціями, наданими литовським митним органом, оскільки така невідповідність без належних доказів умисного подання позивачем недостовірних документів та відомостей не може бути підставою для прийняття рішення щодо визнання його винним у вчиненні порушення митних правил.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що за відсутності обґрунтованих доказів, які свідчили б саме про умисел декларанта на заниження митних платежів, шляхом повідомлення недостовірної інформації для визначення митної вартості товару з метою зменшення розміру митних платежів та надання з цією метою органу доходів і зборів документів, не є достатньою підставою для кваліфікації дій позивача як порушення митних правил за ст. 485 МК України.
Аналізуючи наведені вище положення митного законодавства та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оспорювана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Керуючись ст. ст. 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд -     

                                                      ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці Держмитслужби залишити без задоволення.
Рішення Любомльського районного суду Волинської області  від 20 березня 2020 року у справі № 163/1556/19 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя	 	О. М. Довгополов 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. В. Святецький  	
Повне судове рішення складено 18.09.2020.