22-ц/804/1472/20 
                                                                                263/10009/13-ц 
                                               
Головуючий у 1 інстанції Шатілова Л.Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

      15 липня 2020 року Донецький апеляційний суд  у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
                   головуючого суді Принцевської В.П.
                   суддів Лопатіної М.Ю., Мальцевої Є.Є.
                   секретар Сидельнікова А.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 13 березня 2014 року у справі за позовом Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Артстройсервіс", Товариства з обмеженою відповідальністю "Тофіс-сервіс", ОСОБА_1 , ОСОБА_3   про звернення стягнення на заставлене майно,

   В С Т А Н О В И В:
           Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ТОВ "Артстройсервіс", ТОВ "Тофіс-сервіс", ОСОБА_1 , ОСОБА_3   про звернення стягнення на заставлене майно. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до кредитного договору № 8576279 від 23.03.2010 року, укладеного між Закритим акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» (правонаступником всіх прав та зобов`язань якого є ПАТ «ПУМБ») та ОСОБА_2 , останній отримав кредит у розмірі 3849637,62 гривень, для використання його за цільовим призначенням, здійснення оплати за користування кредитом та з кінцевим терміном повернення 23.09.2016 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань відповідача ОСОБА_2 перед банком за кредитним договором були укладені наступні договори поруки: між банком та ОСОБА_2 був укладений Договір застави транспортного засобу №8653041 від 23.03.2010 року, а саме: автомобіль DAF, модель 85CF 380, 2000 року випуску, колір червоний, шасі № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ; між банком та відповідачем ТОВ «ТОФІС-СЕРВІС» був укладенні Договір застави транспортних засобів №8653915 від 23.03.2010 року, а саме: 1) Renault, модель Magnum, 2001 року випуску, білого кольору, шасі № НОМЕР_3 ; 2) Renault, модель Magnum, 2001 року випуску, білого кольору, шасі № НОМЕР_4 ; 3) Renault, модель Magnum, 2001 року випуску, білого кольору, шасі № НОМЕР_5 . Відповідно до вищезазначених договорів відповідачі ОСОБА_2 та ТОВ "Тофіс-сервіс" поручилися перед банком своїм майном за виконання ОСОБА_2 зобов`язань за кредитними договорами. Протягом тривалого часу, а саме з 23.04.2010 року позичальник свої зобов`язання за Кредитним договором не виконує, чим порушує порядок та строки повернення основної суми кредиту та процентів за користування кредитом, передбачені графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, що є невід`ємною частиною Кредитного договору, у зв`язку з чим, станом на 24.03.2013 року утворилася заборгованість у розмірі 55077997,48 гривень, що складається з: заборгованості боржника за сумою кредиту у розмірі 3 796 403,93 гривень; заборгованості боржника за непогашеними в строк відсотками за користування кредитом у розмірі 1 089 289,20 гривень; суми пені за порушення строків виконання зобов`язань за Кредитним договором у розмірі 622 104,35 гривні. З метою досудового врегулювання спору, банком було направлено на адресу відповідача ОСОБА_2 лист-вимогу № МРL-44/132 від 22.06.2010 року про дострокове повернення всієї суми кредиту та сплату процентів за користування кредитом. Позичальник зазначений лист-вимогу банку отримав, однак до теперішнього часу вимогу банку про дострокове повернення всієї суми кредиту та сплату процентів за користування кредитом в повному обсязі не виконав. 22.06.2010 року на адресу ТОВ «Тофіс-сервіс», як заставодавця банком було направлено вимогу про усунення порушення кредитного договору та повернення всієї суми кредиту та процентів, яка була отримана представником підприємства особисто. Однак до теперішнього часу зазначена вимога не виконана, заборгованість на користі ПАТ «ПУМБ» не сплачена. Також в березні 2012 року ПАТ «ПУМБ» звернулося до прокуратури м. Маріуполя з заявою про притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб ТОВ «Тофіс-сервіс». У процесі розслідування кримінальної справи прокуратурою було отримано відповідь 2-го ВРЕР м. Маріуполя при УДАІ ГУМВС України за №9/5-1431, з якого було встановлено факт зняття з реєстрації та відчуження ТОВ «Тофіс-сервіс» вищезазначених заставлених транспортних засобів, переданих у заставу відповідно до договору застави №8653915, та № 8653915 від 23.03.2010 р., на користь третіх осіб (а саме: ТОВ «Артстройсервіс»), без згоди на відчуження з боку заставодержателя в особі ПАТ «ПУМБ». У подальшому ТОВ «Артстройсервіс» здійснило відчуження частини заставлених транспортних засобів на користь відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що підтверджується інформацією з Управління ДАІ від 28.10.2013 року. Таким чином, на теперішній час правовідносини, що виникли на підставі вищезазначених договорів застави транспортних засобів стосуються взаємних прав та обов`язків ПАТ «ПУМБ» як заставодержателя та відповідачів ОСОБА_2 , ТОВ "Артстройсервіс", ТОВ "Тофіс-сервіс", ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , як заставодавців, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №8576279 від 23.03.2010 року у сумі 5 507 797,48 гривень звернути стягнення на предмети застави - транспортні засоби за договором застави №8653041 від 23.03.2010 року, а саме: автомобіль DAF, модель 85CF 380, 2000 року випуску, колір червоний, шасі № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_2 ; автомобіль Renault, модель Magnum, 2001 року випуску, білого кольору, шасі № НОМЕР_4 , який належить на праві власності ТОВ «Артстройсервіс»; автомобіль Renault, модель Magnum, 2001 року випуску, білого кольору, шасі № НОМЕР_3 , який належить на праві власності ОСОБА_1 ; автомобіль Renault, модель Magnum, 2001 року випуску, білого кольору, шасі № НОМЕР_5 , який належить на праві власності ОСОБА_3 , шляхом продажу на прилюдних торгах з початковою ціною продажу на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності під час проведення виконавчих дій; а також стягнути з відповідачів понесені судові витрати у розмірі 3441,00 гривень.
                  Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 13 березня 2014 року позовні вимоги Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Артстройсервіс", Товариства з обмеженою відповідальністю "Тофіс-сервіс", ОСОБА_1 , ОСОБА_3   про звернення стягнення на заставлене майно задоволено. В рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №8576279 від 23.03.2010 року у сумі 5 507 797,48 гривень звернути стягнення на предмет застави - транспортний засіб за договором застави №8653041 від 23.03.2010 року, а саме: автомобіль DAF, модель 85CF 380, 2000 року випуску, колір червоний, шасі № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), шляхом продажу на прилюдних торгах з початковою ціною продажу на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності під час проведення виконавчих дій. В рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №8576279 від 23.03.2010 року у сумі 5 507 797,48 гривень звернути стягнення на предмет застави - транспортний засіб за договором застави №8653915 від 23.03.2010 року, а саме: автомобіль Renault, модель Magnum, 2001 року випуску, білого кольору, шасі № НОМЕР_4 , який належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Артстройсервіс» (м. Маріуполь, проспект Нахімова, будинок 116-А), шляхом продажу на прилюдних торгах з початковою ціною продажу на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності під час проведення виконавчих дій. В рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №8576279 від 23.03.2010 року у сумі 5 507 797,48 гривень звернути стягнення на предмет застави - транспортний засіб за договором застави №8653915 від 23.03.2010 року, а саме: автомобіль Renault, модель Magnum, 2001 року випуску, білого кольору, шасі № НОМЕР_3 , який належить на праві власності ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ), шляхом продажу на прилюдних торгах з початковою ціною продажу на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності під час проведення виконавчих дій.    В рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №8576279 від 23.03.2010 року у сумі 5 507 797,48 гривень  звернути стягнення на предмет застави - транспортний засіб за договором застави №8653915 від 23.03.2010 року, а саме: автомобіль Renault, модель Magnum, 2001 року випуску, білого кольору, шасі № НОМЕР_5 , який належить на праві власності ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ), шляхом продажу на прилюдних торгах з початковою ціною продажу на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності під час проведення виконавчих дій. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Артстройсервіс", Товариства з обмеженою відповідальністю "Тофіс-сервіс", ОСОБА_1 , ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 3441 (три тисячі чотириста сорок одну) гривню. 

                З вказаним рішенням не погодився відповідач ОСОБА_1 і оскаржив його в апеляційному порядку. Він посилався на те, що суд ухвалив рішення з порушенням вимог процесуального і матеріального Закону. Просив скасувати оскаржуване рішення, ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. 

                Згідно з вимогами ст. 358 ч. 2 п. 1 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи.

                З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 29 листопада 2013 року доручено Малиновському районному суду м.Одеса вручити Карлашевичу Д.В. копію позовної заяви і допитати його в порядку окремого доручення. 
               З ухвали Малиновського районного суду м.Одеса від 20 січня 2004 року і з протоколу судового засідання Малиновського районного суду м.Одеса від 20 січня 2004 року вбачається, що суд виконав вказане доручення Жовтневого районного суду. 
                При цьому, з ухвали Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 29 листопада 2013 року та з ухвали Малиновського районного суду м.Одеса від 20 січня 2004 року і з протоколу судового засідання Малиновського районного суду м.Одеса від 20 січня 2004 року  також вбачається, що судова повістка про час і місце розгляду цієї цивільної справи ОСОБА_1 не надсилалося і не вручалося. 
                Взагалі матеріали цієї цивільної справи  не містять доказів належного повідомлення відповідача ОСОБА_1 про час і місце розгляду справи. 
                Після ухвалення 13 березня 2014 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя рішення по справі, копію цього рішення направлено поштою відповідачу ОСОБА_1 . Але при цьому судом допущено помилку - вказано неправильно адресу ОСОБА_1 , тому відповідач ОСОБА_1 копію рішення не отримав. 
                ОСОБА_1 до своєї заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаного рішення суду додав копії заяв від його ім`я, які він направляв на адресу Жовтневого районного суду м. Маріуполя  20.05.2014 року, 30.01.2015 року, 08.07.2016 року, 09.02.2018 року, 03.04.2019 року, з проханням повідомити йому про стан вказаної цивільної справи №263/10009/13-ц, але відповідей на ці заяви він не отримав.
                 Про існування зазначеного рішення суду він дізнався через свого представника адвоката Матвійчук Н.Є. 20.02.2020 року, про що є відмітка в матеріалах справи щодо ознайомлення його представника з матеріалами справи.
                  З огляду на вказані обставини, апеляційний суд ухвалою від 13 квітня 2020 року задовольнив клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження і відкрив апеляційне провадження по вказаній апеляційній справі. 

                  В судовому засіданні ОСОБА_1 повністю підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити.
                 Представник позивача заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.
                 Відповідачі - ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Артстройсервіс", Товариства з обмеженою відповідальністю "Тофіс-сервіс", ОСОБА_3 , повідомлені про час і місце судового засідання належним чином.

                 Заслухавши суддю-жоповідача, пояснення відповідача ОСОБА_1 і представника позивача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним задовольнити апеляційну скаргу з наступних підстав. 

                 Згідно до ст. 1054 ЦК України, банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.          
             У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. 
                 Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін), то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
                 Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
                 Статтею 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки ( штраф) пені).
              Статтею  617 ЦК України встановлено, що відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.
               Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за  неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
            Статтею 20 ЗУ «Про заставу» встановлено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.
                 Відповідно до ст. 22 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» за рахунок предмета обтяження обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій договором. 
               Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.
               Згідно ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.
               У відповідності ст. 591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. 
             Відповідно до ст. 27 ЗУ «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги.
              За змістом ст. 23 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов`язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом.

                 Судом правильно встановлено, що між Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк» правонаступником всіх прав та зобов`язань якого є ПАТ «ПУМБ» та відповідачем ОСОБА_2 23.03.2010 року був укладений кредитний договір № 8576279. Відповідно до умов Кредитного договору банк зобов`язався надати відповідачу ОСОБА_2 кредит у розмірі 3 849 637,62 гривень, а відповідач, у свою чергу, зобов`язався прийняті кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути банку кредит у строк не пізніше 23.09.2016 року.
                  З метою забезпечення виконання зобов`язань відповідача ОСОБА_2 перед банком за кредитним договором були укладені наступні договори поруки: між банком та ОСОБА_2 був укладений Договір застави транспортного засобу №8653041 від 23.03.2010 року, а саме: автомобіль DAF, модель 85CF 380, 2000 року випуску, колір червоний, шасі № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ; між банком та відповідачем ТОВ «ТОФІС-СЕРВІС» був укладенні Договір застави транспортних засобів №8653915 від 23.03.2010 року, а саме: 1) Renault, модель Magnum, 2001 року випуску, білого кольору, шасі № НОМЕР_3 ; 2) Renault, модель Magnum, 2001 року випуску, білого кольору, шасі № НОМЕР_4 ; 3) Renault, модель Magnum, 2001 року випуску, білого кольору, шасі № НОМЕР_5 . Відповідно до вищезазначених договорів відповідачі ОСОБА_2 та ТОВ "Тофіс-сервіс" поручилися перед банком своїм майном за виконання ОСОБА_2 зобов`язань за кредитними договорами. 
                  Позивач належним чином виконав свої договірні зобов`язання за Кредитним договором - надав кредитні кошти у розмірі 3 849 637,62 гривень, що підтверджується меморіальним ордером №737992854 від 23 березня 2010 року.
                  Протягом тривалого часу, а саме з 23.04.2010 року позичальник свої зобов`язання за Кредитним договором не виконує, чим порушує порядок та строки повернення основної суми кредиту та процентів за користування кредитом, передбачені графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, що є невід`ємною частиною Кредитного договору, у зв`язку з чим, станом на 24.03.2013 року утворилася заборгованість у розмірі 55077997,48 гривень, що складається з: заборгованості боржника за сумою кредиту у розмірі 3 796 403,93 гривень; заборгованості боржника за непогашеними в строк відсотками за користування кредитом у розмірі 1 089 289,20 гривень; суми пені за порушення строків виконання зобов`язань за Кредитним договором у розмірі 622 104,35 гривні. 
                    З метою досудового врегулювання спору банком було направлено на адресу відповідача ОСОБА_2 лист-вимогу № МРL-44/132 від 22.06.2010 року про дострокове повернення всієї суми кредиту та сплату процентів за користування кредитом. Позичальник зазначений лист-вимогу банку отримав 22.06.2010 року, однак до теперішнього часу вимогу банку про дострокове повернення всієї суми кредиту та сплату процентів за користування кредитом в повному обсязі не виконав. 
                   22.06.2010 року на адресу ТОВ «Тофіс-сервіс», як заставодавця банком було направлено вимогу про усунення порушення кредитного договору та повернення всієї суми кредиту та процентів, яка була отримана представником підприємства особисто. Однак до теперішнього часу зазначена вимога не виконана, заборгованість на користі ПАТ «ПУМБ» не сплачена.
                  Також судом правильно встановлено, що в березні 2012 року ПАТ «ПУМБ» звернулося до прокуратури м. Маріуполя з заявою про притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб ТОВ «Тофіс-сервіс». У процесі розслідування кримінальної справи прокуратурою було отримано відповідь 2-го ВРЕР м. Маріуполя при УДАІ ГУМВС України за №9/5-1431, з якого було встановлено факт зняття з реєстрації та відчуження ТОВ «Тофіс-сервіс» вищезазначених заставлених транспортних засобів, переданих у заставу відповідно до договору застави №8653915 від 23.03.2010 р., на користь третіх осіб (а саме: ТОВ «Артстройсервіс»), без згоди на відчуження з боку заставодержателя в особі ПАТ «ПУМБ». У подальшому ТОВ «Артстройсервіс» здійснило відчуження частини заставлених транспортних засобів на користь відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що підтверджується інформацією з Управління ДАІ від 28.10.2013 року. 

        Статтею 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
                 Апеляційний суд перевірив доводи апеляційної скарги і дійшов висновку, що вони є  обґрунтованими.
     Згідно зі ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
      Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

                 Характерною ознакою речового права є його абсолютний характер. Абсолютність речового права закріплює юридичне відношення управненої особи саме до речі, а не до конкретної зобов`язаної особи, що є характерним для зобов`язальних прав. Речовому праву управненої особи на річ кореспондується пасивний обов`язок будь-яких інших дій щодо речі без згоди управненої особи. 
                Оскільки абсолютне речове право діє щодобудь-яких третіх осіб і ті повинні дотримуватися його, то вони мають бути обізнані про наявність та зміст такого права. Тобто у разі придбання речі, обтяженої договором застави, набувач повинен бути завчасно повідомлений про таке обтяження. 
                 У зв`язку з цим сучасне речове право характеризується ще однією ознакою - його публічністю. Відповідно до цієї ознаки речові права підлягають публічній реєстрації, що робить їх наявність і зміст доступним для всіх третіх осіб - учасників цивільних правовідносин. 
                 Таким чином, перш ніж набути у власність обтяжений об`єкт рухомого майна набувач має можливість довідатися про наявність такого обтяження з публічного реєстру. За таких обставин положення  статті 27 ЗУ «Про заставу» про те, що до набувача переходять обов`язки за договором застави, є цілком виправданим.
                 В Законі України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» в ч. 1 ст. 10 передбачено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. 
                  Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. 

                Апеляційним судом встановлено, що в момент відчуження боржником автомобілю Renault, модель Magnum, 2001 року випуску, білого кольору, шасі № НОМЕР_3 , обтяження щодо цього автомобілю було припинено на підставі ухвали Господарського суду Донецької області від 23 лютого 2012 року № 27/156Б.
                Тобто відповідач ОСОБА_1 в момент придбання спірного автомобілю не мав можливості дізнатися про обтяження цього автомобіля тому, що в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомості про обтяження цього рухомого майна були відсутні. 

               Апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є обґрунтованими, він є добросовісним набувачем спірного автомобілю згідно зі ст. 10 ч. 1 Закона України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та ст. 388 Цивільного кодексу України. 

               Рішення суду оскаржено тільки в частині вирішення вимог позивача про звернення стягнення на автомобіль Renault, модель Magnum, 2001 року випуску, білого кольору, шасі № НОМЕР_3 , який належить на праві власності ОСОБА_1 , тому в іншій частині рішення суду апеляційним судом не переглядалося.

              З огляду на викладене, апеляційний суд вважає необхідним задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_1 , рішення суду в частині про звернення стягнення на автомобіль Renault, модель Magnum, 2001 року випуску, білого кольору, шасі № НОМЕР_3 , який належить на праві власності ОСОБА_1 скасувати і ухвалити нове рішення в цій частині про відмову в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" про звернення стягнення на автомобіль Renault, модель Magnum, 2001 року випуску, білого кольору, шасі № НОМЕР_3 , який належить на праві власності ОСОБА_1 .

             Керуючись ст. 376, ст. 381, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд

                                                                 ПОСТАНОВИВ:

        Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
        Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 13 березня 2014 року скасувати в частині звернення стягнення на предмет застави - транспортний засіб за договором застави №8653915 від 23.03.2010 року, а саме: автомобіль Renault, модель Magnum, 2001 року випуску, білого кольору, шасі № НОМЕР_3 , який належить на праві власності ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ), шляхом продажу на прилюдних торгах з початковою ціною продажу на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності під час проведення виконавчих дій, в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №8576279 від 23.03.2010 року у сумі 5 507 797,48 гривень.
         Відмовити в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" в частині звернення стягнення на предмет застави - транспортний засіб за договором застави №8653915 від 23.03.2010 року, а саме: автомобіль Renault, модель Magnum, 2001 року випуску, білого кольору, шасі № НОМЕР_3 , який належить на праві власності ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ), шляхом продажу на прилюдних торгах з початковою ціною продажу на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності під час проведення виконавчих дій, в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №8576279 від 23.03.2010 року у сумі 5 507 797,48 гривень.

        Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

       Судді