УХВАЛА

04 серпня 2020 року 
м. Київ
справа № 160/11829/19
адміністративне провадження № К/9901/17327/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Калашнікової О.В.,
суддів: Білак М.В.,  Соколова В.М., 
перевіривши касаційну скаргу        ОСОБА_1 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 березня 2020 року
та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2020 року
у справі № 160/11829/19  
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області 
про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
у с т а н о в и в :
ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (далі - відповідач), у якому просив:
-визнати протиправним та скасувати наказ відповідача № 4185 від 04 листопада 2019 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Покровського ВП Криворізького ВП ГУ НП у Дніпропетровській області», яким було прийнято рішення про накладення на позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі службі в поліції;
-визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №362 о/с від 11 листопада 2019 року, яким на підставі наказу №4185 від 04.11.2019 року Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Покровського відділення поліції Криворізького відділу поліції ГУ НП у Дніпропетровській області, за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, було звільнено зі служби в поліції;
-поновити позивача на службі в поліції на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Покровського відділення поліції Криворізького відділу поліції ГУ НП у Дніпропетровській області;
-стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з дати звільнення по дату прийняття судом відповідного рішення.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 березня 2020 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2020 року, в задоволенні позову відмовлено. 
Не погоджуючись з вищенаведеними рішенням судів першої та апеляційної інстанцій, позивач звернувся до суду з касаційною скаргою. 
Пункт 8 частини другої     статті 129 Конституції України     серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням відповідає     стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Відповідно до частини першої     статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України     учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Пунктом 2 частини п`ятої     статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України     передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього     Кодексу     позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
За змістом пункту 1 частини шостої     статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України     для цілей цього     Кодексу     справами незначної складності є справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні     Закону України «Про запобігання корупції»     займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Згідно ст.50 (Примітка) Закону України "Про запобігання корупції" під службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, в цій статті розуміються Президент України, Прем`єр-міністр України, член Кабінету Міністрів України, перший заступник або заступник міністра, член Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Антимонопольного комітету України, Голова Державного комітету телебачення і радіомовлення України, Голова Фонду державного майна України, його перший заступник або заступник, член Центральної виборчої комісії, член, інспектор Вищої ради правосуддя, член, інспектор Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, народний депутат України, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, Директор Національного антикорупційного бюро України, Генеральний прокурор, його перший заступник та заступник, Голова Національного банку України, його перший заступник та заступник, член Ради Національного банку України, Секретар Ради національної безпеки і оборони України, його перший заступник та заступник, Постійний Представник Президента України в Автономній Республіці Крим, його перший заступник та заступник, радник або помічник Президента України, Голови Верховної Ради України, Прем`єр-міністра України, особи, посади яких належать до посад державної служби категорії "А" або "Б", та особи, посади яких частиною першою статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" віднесені до першої - третьої категорій, а також судді, прокурори і слідчі, керівники, заступники керівників державних органів, юрисдикція яких поширюється на всю територію України, їх апаратів та самостійних структурних підрозділів, керівники, заступники керівників державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, юрисдикція яких поширюється на територію однієї або кількох областей, Автономної Республіки Крим, міст Києва або Севастополя, керівників державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, юрисдикція яких поширюється на територію одного або кількох районів, міста республіканського в Автономній Республіці Крим або обласного значення, району в місті, міста районного значення, військові посадові особи вищого офіцерського складу.
Предметом розгляду даної справи є скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі.
Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність обставин, наведених у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. Посада публічної служби позивача не відноситься до переліку службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище в розумінні примітки до     статті 50 Закону України «Про запобігання корупції».
Посилання скаржника на те, що розгляд даної справи має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки наявність «фундаментального значення» як обставина, яка може слугувати підставою для відкриття касаційного провадження, оцінюється за кількісними та якісними критеріями як-от:
1) Систематичне порушення державою основних прав, свобод та інтересів суб`єктів приватного права, які гарантуються чинним законодавством України, а також Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, значно зачіпають інтереси їх великого кола, що підтверджується чималою кількістю подібних справ, які перебувають на розгляді в адміністративних судах України.
2) Систематичне оскарження рішень (наприклад, нормативно-правових актів, які відтворюють зміст або прийняті на виконання нормативно-правового акта, визнаного судом протиправним і нечинним повністю або в окремій його частині, та правових актів індивідуальної дії), дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які призвели для держави, фізичних і юридичних осіб до найбільш значущих та/або масових публічно-правових спорів: податкові спори, спори щодо повернення надмірно чи помилково сплачених до бюджету митних платежів, спори щодо перерахунку пенсій, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням; спори щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, незаконне звільнення з публічної служби.
3) Велика кількість справ, які перебувають на розгляді адміністративних судів, у спорах за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, встановлених законами України (наприклад, щодо припинення юридичних осіб чи підприємницької діяльності фізичних осіб-підприємців або скасування державної реєстрації припинення юридичних осіб чи підприємницької діяльності фізичних осіб-підприємців).
Питання права, що мають фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, можуть охоплювати правові явища, що є найбільш суттєвими для такої практики та формування її однаковості.     
У світлі обставин цієї справи та з обґрунтувань касаційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав, які б дозволили стверджувати, що розгляд даної справи має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
У відповідності до пункту 1 частини першої     статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України     суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями     248,     328,     333 Кодексу адміністративного судочинства України,-
у х в а л и в :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 березня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2020 року у справі № 160/11829/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	О.В. Калашнікова М.В. Білак   В.М. Соколов