УХВАЛА

01 жовтня 2020 року
м. Київ
справа № 805/3095/17-а
адміністративне провадження №К/9901/24395/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Дашутіна І. В.,
суддів - Шишова О. О., Яковенка М. М.,
перевіривши касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2019 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2019 року у справі №805/3095/17-а за позовом Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» до Офісу великих платників податків ДФС про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії, -
у с т а н о в и в :
Зазначена касаційна скарга надійшла до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Відповідно до статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.
З матеріалів касаційної скарги вбачається, що оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції ухвалено 04 грудня 2019 року, повний текст постанови складено 04 грудня                  2019 року, а касаційну скаргу направлено 23 вересня 2020 року, тобто з пропуском установленого процесуальним законом строку на касаційне оскарження.
Офіс великих платників податків ДПС подав заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, яка вмотивована відсутністю коштів на сплату судового збору. Зазначає, що ним вчинялися дії щодо своєчасної сплати судового збору, однак, станом на 10 лютого            2020 року сплата коштів не відбулась. Отже, на переконання відповідача, ним було вжито всі необхідні заходи щодо своєчасної сплати судового збору за подачу касаційної скарги, проте, через обставини, які не залежать від волі відповідача та знаходяться поза межами його контролю (зупинення операцій з бюджетними коштами) судовий збір не був сплачений своєчасно, що свідчить про поважність причин пропуску строку та наявність підстав для його поновлення.
Оцінивши наведені скаржником обставини та обґрунтування причин пропуску строку, колегія суддів вважає їх неповажними з огляду на таке.
Судом встановлено, що вперше касаційну скаргу у цій справі відповідачем подано в межах строків, проте ухвалою Верховного Суду від 21 січня 2020 року року подану касаційну скаргу було залишено без руху та надано десятиденний строк для усунення виявлених недоліків касаційної скарги - подання документа про сплату судового збору та обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу. У зв`язку із невиконанням скаржником вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху, ухвалою Верховного Суду від 17 лютого 2020 року у задоволенні клопотання Офісу великих платників податків ДПС про відстрочення сплати судового збору відмовлено, касаційну скаргу було повернуто.
Як вбачається з відомостей реєстраційної картки поштового повідомлення (провадження №К/9901/114/20) ухвалу Верховного Суду від 17 лютого 2020 року про повернення вперше поданої касаційної скарги у цій справі скаржником отримано 28 лютого 2020 року.
Вдруге з касаційною скаргою скаржник звернувся лише 07 серпня 2020 року, тобто більше ніж через п`ять місяців після повернення попередньої. Верховний Суд ухвалою від 12 серпня 2020 року касаційну скаргу повернув на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку. Ухвалу Верховного Суду від 12 серпня 2020 року про повернення вдруге поданої касаційної скарги у цій справі скаржником отримано 17 серпня 2020 року відповідно до відомостей реєстраційної картки поштового повідомлення (провадження №К/9901/19689/20).
Втретє касаційну скаргу направлено до суду поштою лише 23 вересня 2020 року, тобто більше ніж через місяць з дня отримання копії ухвали про повернення вдруге поданої касаційної скарги, що свідчить про необґрунтоване зволікання з боку скаржника щодо повторного звернення до касаційного суду з цією касаційною скаргою. 
Разом з тим, подаючи касаційну скаргу втретє, скаржник не надає доказів перешкод зазначення про наявність жодної із підстав для касаційного оскарження, які передбачені пунктами 1, 2, 3, 4 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, під час звернення з попередньою касаційною скаргою.
За змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами. У ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку апріорі не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору податковим органом чи тимчасова відсутність таких коштів. Це пов`язано з тим, що держава має дотримуватись принципу «належного урядування» та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж.
Відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів для своєчасної сплати судового збору є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Суб`єкт владних повноважень, який діє від імені держави, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від фінансових складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо сплати судового збору.
Враховуючи обставини справи, зазначену скаржником причину пропуску строку на касаційне оскарження не можна вважати поважною, яка не залежить від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, і пов`язана з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.
Відповідно до частини третьої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України, касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків на касаційне оскарження і підстави, вказані у заяві про поновлення строку, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право вказати інші підстави для поновлення строку.
З огляду на наведене, подана касаційна скарга підлягає залишенню без руху для надання скаржнику часу повідомити суд про інші поважні причини пропуску строку на касаційне оскарження.
Частиною другою статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
За таких обставин, відповідно до правил статей 169, 332 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням скаржнику строку для усунення її недоліків шляхом надання до суду касаційної інстанції обґрунтованої заяви про поновлення строку на касаційне оскарження вказавши інші підстави та надавши належні докази на підтвердження поважності підстав пропуску строку на касаційне оскарження.
На підставі викладеного, керуючись статтями 248, 330-332 Кодексу адміністративного судочинства України, -
у х в а л и в :
Касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2019 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2019 року у справі №805/3095/17-а - залишити без руху.
Надати скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.
Роз`яснити, що у разі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, будуть визнані судом неповажними, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                                І. В. Дашутін
Судді                                                                                                                     О. О. Шишов
                                                                                                                             М. М. Яковенко