Кропивницький апеляційний суд 

№ провадження 33/4809/340/20 Головуючий у суді І-ї інстанції Партоліна І. П. 
Категорія - 130  Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ткаченко Л. Я. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2020 року.Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду Ткаченко Л.Я., розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 25 серпня 2020 року, якою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,
визнанано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто у дохід держави судовий збір в сумі 420 гривень 40 копійок,

В С Т А Н О В И Л А:
Відповідно до постанови Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 25 серпня 2020 року, ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 27 травня 2020 року о 21 год. 50 хв. в селищі Новоархангельськ по вулиці Садовій, керуючи автомобілем ВАЗ 2103 державний номерний знак НОМЕР_1 , під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку, не дотримав безпечної дистанції, допустив зіткнення із автомобілем MERCEDES державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався у попутному напрямку та у подальшому допустив зіткнення із металевим парканом, внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п.п 12.1,13.1 Правил дорожнього руху.
Крім того, 27 травня 2020 року о 21 год. 50 хв. в селищі Новоархангельськ по вулиці Садовій водій ОСОБА_1 , керував автомобілем ВАЗ 2103 державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння ( результат тесту 1,99‰), чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху.
Не погоджуючись з рішенням районного суду, ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційних вимог, ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції не розглядав та не розглянув його письмові клопотання по суті від 13.08.2020 року, від 25.08.2020 року, що є порушенням норм, положень КУпАП та його прав та законних інтересів.
Далі у скарзі стверджує, що працівниками поліції було порушено вимоги Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп ’яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджений Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров ’я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція 1452/735), що залишив поза увагою районний суд.
Разом з цим, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 наводить окремі положення та цитування норм Конституції України, КУпАП, ПДР, Інструкцій, Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», статей Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та посилання на практику Європейського суду з прав людини.
Через призму суб`єктивного (особистого) трактування вказаних вище нормативно-правових актів, скаржник стверджує, що суддя районного суду з порушеннями вимог закону формально розглянула справу, прийняла невмотивоване та незаконне рішення, оскільки належним чином не дослідила матеріали справи та надала неправильну оцінку доказам, на підставі яких дійшла хибного висновку про його винуватість у вчиненненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В судове засідання апеляційного суду,  ОСОБА_1  будучи належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, не з`явився, будь яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до апеляційного суду від нього не надходило. З урахуванням положень ст. 268 КУпАП, приходжу до висновку, що неявка ОСОБА_1 не перешкоджає розгляду справи та можливо розглядати справу за його відсутності.

Перевіривши матеріали справи, зваживши доводи апеляційної скарги вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 252 КУпАП, оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Тобто, відповідно до вимог ст. 245, 252, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, судом забезпечується всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин справи. Зазначені вимоги закону суддею районного суду дотримані.
Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає, що адміністративна відповідальність настає в разі, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху України визначено, що водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст. 266 КУпАП, Інструкції №1452/735.
Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.
Згідно з ч. 3 цієї статті у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Відповідно до п.6 Розділу І Інструкції 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Згідно з п. 7 Розділу І у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.
В ході досудової перевірки та складання щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, порушень положень вищезазначених Інструкції 1452/735, та вимог ст.266 КУпАП – працівниками поліції допущено не було.
Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, серії ОБ № 011916 від 28.05.2020, водій ОСОБА_1 27 травня 2020 року о 21 год. 50 хв. в селищі Новоархангельськ по вулиці Садовій, керував автомобілем ВАЗ 2103 державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного поліцейським у встановленому порядку на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків з використанням спеціального технічного засобу приладу «Драгер ARLJ-0484» (тест №172 - результат 1,99‰ проміле), чим порушив вимоги п.2.9 (а) Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Як вбачається із апеляційної скарги ОСОБА_1 свою вину не визнав.
Незважаючи на невизнання вини, вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, і на це правильно послався у своїй постанові суд першої інстанції, підтверджується: протоколами про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , схемою місця ДТП, поясненнями свідків, потерпілого, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , роздруківкою алкотестеру «Драгер», відеозаписом події із нагрудної камери поліцейського, який безсумнівно підтверджує обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.
Вказані зібрані докази по справі є належними та допустимими, взаємоузгоджуються між собою, та повністю відповідають встановленим у судовому засіданні суду першої інстанції дійсним фактичним обставинам справи.
Доводи ОСОБА_1 викладені в апеляційній скарзі з приводу того, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки огляд на стан сп`яніння проведений після спливу 2 годин з моменту виявлення підстав для його проведення є надуманими та такими, як намагання уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення
Так відповідно до відеозапису, наявного в матеріалах справи убачається, що працівником поліції ОСОБА_1 повідомлено, що у нього є підозра про те, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння о 23 год. 20 хв. 27.05.2020 (відеозапис файл DSJ_25502).
Згідно роздруківки алкотестера «Драгер ARLJ-0484», тест №172, ОСОБА_1 пройшов огляд на визначеня стану сп`яніння о 00 годині 06 хвилин, тобто через 46 хвилин після виявлення поліцейськими у нього ознак алкогольного сп`яніння.
Таким чином, доводи ОСОБА_1 про те, що огляд його на стан сп`яніння проведений з порушенням є безпідставними.
Апеляційні доводи ОСОБА_1 про порушення його прав під час розгляду в суді першої інстанції, не розгляд його клопотань, а також розгляд справи без його участі за наявності клопотання про відкладення розгляду справи не можуть бути враховані судом апеляційної інстанції з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи справа призначалась до розгляду в Новоархангельському районному суді Кіровоградської області на 17.06.2020, 13.08.2020.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, про час та місце розгляду справи в суді, не вжив заходів для явки до суду, надавши немотивовані клопотання про відкладеннія розгляду справи.
Апеляційний суд також звертає увагу, що у своїх клопотаннях про відкладення розгляду справи ОСОБА_1 зазначав, що перебуває на лікуванні та зазначав, що може надати копію листка непрацездатності після його закриття. Проте, належне підтвердження факту перебування на лікарняному ОСОБА_1 районному суду не надав. Не надав такого підтвердження апелянт і до апеляційного суду.
Тому суд першої інстанції вірно дійшов до висновку, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП.
В той же час практика Європейського Суду з прав людини ( зокрема рішення «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008) наголошує, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Вказаним рішенням закріплено принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. За таких підстав суд першої інстанції вірно дійшов до висновку про необхідність провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.
З огляду на викладене враховуючи, що районним судом вживалися заходи стосовно належного повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи ОСОБА_1 про порушення районним судом вимог КУпАП, в частині розгляду справи про адміністративне правопорушення без його участі.
Більш того, апеляційним судом забезпечена можливість реалізації прав ОСОБА_1 , зокрема, бути присутнім при розгляді справи про адміністративне правопорушення в апеляційному суді, надати особисті пояснення, бути заслуханим судом, надати докази, які доводять його невинуватість, тощо, якими останній не скористався.
Водночас, ОСОБА_1 будь яких доказів у підтвердження доводів своєї апеляційної скарги, які-б могли вплинути на правильність прийнятого районним судом рішення не надав.
Виходячи з наведеного, районний суд правильно дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та обґрунтовано призначив йому вид та розмір стягнення в межах санкції вказаної статті, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для скасування постанови районного суду та закриття провадження у справі, як того просить скаржник у своїй апеляційній скарзі. 
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення, а постанову Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 25 серпня 2020 року, якою  ОСОБА_1  притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького
апеляційного суду Л.Я. Ткаченко