УХВАЛА

02 липня 2020 року     
Київ
справа № 640/15936/19
адміністративне провадження № К/9901/15243/20

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Гімона М.М., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві, яке є правонаступником Головного управління ДФС у м. Києві,  на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 02.12.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.02.2020 у справі №640/15936/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бомонд групп» до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
ВСТАНОВИВ:
Вперше касаційну скаргу Головне управління ДПС у м. Києві подано 03.04.2020, яку Верховний Суд ухвалою від 27.04.2020 повернув як таку, що не містила підстав касаційного оскарження судових рішень у цій справі.
18.05.2020 до суду надійшла повторна касаційна скарга Головного управління ДПС у м. Києві  (далі - скаржник), направлена до суду поштою 15.05.2020.
Ухвалою від 02.06.2020 Верховний Суд зазначену касаційну скаргу знову повернув, оскільки вона не містила підстав касаційного оскарження судових рішень. Суд зазначив, що формально, посилаючись на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, скаржник навів обставини справи, процитував висновки акта перевірки та норми Податкового кодексу України з абстрактним зазначенням, що судами попередніх інстанцій рішення ухвалені з порушенням норм матеріального права, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.  
Скаржнику повторно роз`яснено, що у касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351 - 354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно , а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.
22.06.2020 до суду втретє надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у м. Києві  (далі - скаржник), направлена до суду поштою 19.06.2020.
Під час перевірки зазначеної касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Подана втретє касаційна скарга фактично дублює ту, яку Верховний Суд вже визнав такою, що не містить належного обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права в обов`язковому взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.
Скаржник знову формально зазначає, що наразі відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах. Зазначає про неправильне застосування судами пункту 200.4 статті 200 ПК України.
При цьому, з огляду на зміст касаційної скарги, скаржник наводить відомості поданих позивачем декларацій і наводить розрахунок від`ємного значення, посилаючись на те, що при поданні декларації із визначенням суми бюджетного відшкодування, позивачем допущено помилки, оскільки рядок 16.1 податкової декларації підлягає відніманню при визначенні розрахунку бюджетного відшкодування.
Відповідно до статті 200.4 статті 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу;
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
При цьому, скаржник не наводить взаємозв`язок наведеного ним розрахунку із наведеною нормою, яка на думку скаржника, при вирішенні цього спору застосована судами неправильно. Варто зауважити, що зазначена норма містить загальні правила порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків, її застосування судами здійснено в частині визнання за платником податку права на отримання бюджетного відшкодування, з огляду на наявність у нього від`ємного значення у попередніх податкових періодах. Застосування цієї норм права в частині наведеного скаржником розрахунку рядків податкової декларації без доведення, що заявлена до відшкодування сума не була фактично сплачена отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, є неналежним обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень у цій справі та свідчить про визначення підстави касаційного оскарження судових рішень безвідносно до предмета спору у цій справі.
З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх визначення безвідносно до предмета спору унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку. 
За таких обставин, касаційна скарга Головного управління ДПС у м. Києві підлягає поверненню як така, що не містить підстави касаційного оскарження  рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 02.12.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.02.2020.
На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу  Головного управління ДПС у м. Києві, яке є правонаступником Головного управління ДФС у м. Києві,  на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 02.12.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.02.2020 у справі №640/15936/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бомонд групп» до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення повернути скаржнику.
Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.
Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                  М.М. Гімон