ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 липня 2020 року

м. Харків

справа № 953/21499/19

провадження № 22-ц/818/1961/20

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В. 

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря - Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач – ОСОБА_1 ,

відповідач – Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, 

третя особа – Харківська обласна державна адміністрація 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, третя особа: Харківська обласна державна адміністрація про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, поновлення дії трудового контракту за апеляційною скаргою Міністерства розвитку  економіки,  торгівлі та  сільського господарства України на рішення Київського районного суду м. Харкова від 16  січня 2020 року, постановлене під головуванням судді Попрас В.О., в залі суду в місті Харкові (повний текст судового рішення складено 21 січня 2020 року), -
в с т а н о в и в:
У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, третя особа: Харківська обласна державна адміністрація про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, поновлення дії трудового контракту.
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 16 січня 2020 року позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України № 27-п від 25.10.2019 року про звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора Державного підприємства «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь». Поновлено ОСОБА_1 на посаді генерального директора Державного підприємства «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» з 28.10.2019 року. Поновлено дію контракту № 12 від 25.03.2019 року з керівником підприємства, що є у державній власності, з дати звільнення, а саме, з 28.10.2019 року. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді генерального директора Державного підприємства «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь».Стягнуто з Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн. 
В апеляційній скарзі Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що звільнення позивача відбулось не з підстав, передбачених КЗпП України, а з підстав, передбачених контрактом. Умови контракту №12, підписаного сторонами 25.03.2019 року, питання дострокового розірвання контракту не ставили в залежність від перебування у стані тимчасової непрацездатності. Крім того при укладенні контракту закон надає право сторонам установлювати підвищену, порівняно з трудовим законодавством, відповідальність особи й додаткові підстави для розірвання трудового договору – контракту та не ставить підстави для розірвання контракту у залежність від вини сторони контракту. Відповідач вважає, що позовні вимоги безпідставні, оскільки звільнення ОСОБА_1 здійснене міністерством згідно контракту за погодженням із Харківською обласною державною адміністрацією відповідно до закону.
Представник ОСОБА_1 – адвокат Лагутін Іван Володимирович надав відзив на апеляційну скаргу, просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України – залишити без задоволення.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач на день звільнення був тимчасово непрацездатний і перебував на лікарняному. Відповідачем не дотримано встановленого ч.2 ст.36 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» порядку погодження звільнення позивача з посади генерального директора Державного підприємства «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь». Таким чином при звільненні ОСОБА_1 відповідачем порушені вимоги трудового законодавства.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Судом встановлено, що 25 березня 2019 року Міністерством економічного розвитку і торгівлі України, яке в подальшому перейменовано в Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, було видано наказ з особового складу №42-п, відповідно до якого зі ОСОБА_1 продовжено трудовий договір шляхом переукладення контракту (а.с.30 т.1).
Того ж дня, 25 березня 2019 року Міністерство економічного розвитку і торгівлі України та ОСОБА_1 уклали Контракт №12, згідно з яким позивач був призначений на посаду генерального директора Державного підприємства «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» (а.с.16-19 т.2).
Відповідно до п. 6.1. Контракту цей контракт діє з 25 березня 2019 року по 24 березня 2022 року.
Сторонами також погоджено підстави припинення контракту та підстави звільнення генерального директора з посади (пункт 5.2., 5.3. Контракту).
15 жовтня 2019 року заступник директора департаменту управління державною власністю Мінекономіки ОСОБА_2 склав доповідну записку в якій зазначено пропозицію дострокового розірвання контракту з керівником ДП УкрНТЦ «Енергосталь» з тих підстав, що втрата ринку збуту в Російській Федерації, яка була споживачем більшої частини продукції підприємства, призвела до зменшення чистого доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) у 2016-2018 роках, що погіршило фінансове становище підприємства; за результатами діяльності в І півріччі 2019 року керівником підприємства не забезпечено виконання показників ефективності використання державного майна і прибутку, а також майнового стану. На підприємстві існує заборгованість по заробітній платі. Відповідно до форми №1 «Баланс (Звіт про фінансовий стан)» станом на 30.06.2019 року кредиторська заборгованість за розрахунками з оплати праці становить 5043 тис. гривень, з неї прострочена – понад 4300 тис. гривень. Підприємство не надає до Міністерства інформацію про заборгованість по заробітній платі. Запропоновано розглянути можливість дострокового розірвання контракту з позивачем, як керівником ДП УкрНТЦ «Енергосталь» (а.с.22 т.2).
Наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України №27-п від 25 жовтня 2019 року ОСОБА_1 28 жовтня 2019 року звільнено з посади генерального директора Державного підприємства «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» з підстав, передбачених контрактом, п.8 ст.36 КЗпП України. Зазначено, що контракт, укладений зі ОСОБА_1 від 25 березня 2019 року №12, вважати таким, що припинив свою дію 28 жовтня 2019 року. Разом з тим підставою звільнення зазначено доповідну записку заступника директора департаменту управління державною власністю Мінекономіки Кушнерика О.Ю від 15.10.2019 року (а.с.21 т.2).
Як на підставу позовних вимог, ОСОБА_1 посилався на те, що його звільнення є незаконним, оскільки звільнили його в період тимчасової непрацездатності та без погодження звільнення, передбаченого ч.2 ст.36 Закону України «Про місцеві державні адміністрації». Крім того, наказ про звільнення не містить фактичного обґрунтування звільнення та посилання на положення контракту, які були порушені або не виконані позивачем. У зв`язку з цим ОСОБА_1 просив суд визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України № 27-п від 25.10.2019 року про звільнення його з посади генерального директора Державного підприємства «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь»; поновити на посаді генерального директора Державного підприємства «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» з 28.10.2019 року. Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення його на посаді генерального директора Державного підприємства «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь»; поновити дію контракту №12 від 25.03.2019 року з керівником підприємства, що є у державній власності, з дати звільнення, а саме, з 28.10.2019 року. 
Статтею 43 Конституції України закріплено право на працю і заробітну плату. А саме визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче від визначеної законом.
Відповідно до стаття 51 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.
У статті 139 КЗпП України встановлено, що працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.
Припинення трудового договору можливе на підставах, передбачених контрактом (пункт 8 статті 36 КЗпП України).
Частиною 3 статті 21 КЗпП України визначено, що контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.
Відповідно до пунктів 17, 21 Положення про порядок укладення контрактів при прийняття (найманні) на роботу працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.1994 №170, у контракті можуть визначатися додаткові, крім встановлених чинним законодавством, підстави його розірвання. У разі розірвання контракту з ініціативи роботодавця з підстав, установлених у контракті, але не передбачених чинним законодавством, звільнення проводиться за пунктом 8 статті 36 КЗпП України з урахуванням гарантій, встановлених чинним законодавством і контрактом.
Виходячи з особливостей зазначеної форми трудового договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, закон надав право сторонам при укладенні контракту самим установлювати їхні права, обов`язки та відповідальність, зокрема, як передбачену нормами КЗпП України, так і підвищену відповідальність керівника і додаткові підстави розірвання трудового договору (правовий висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 22.02.2017 у справі №757/42262/15-ц).
Разом із цим, звільнення працівника на підставі пункту 8 статті 36 КЗпП України з формулюванням причини - невиконання чи неналежне виконання обов`язків, передбачених контрактом, - не може вважатися законним без визначення конкретних умов контракту, які не виконував чи неналежним чином виконував працівник, і без встановлення на підставі належних і допустимих доказів допущених ним конкретних порушень. Наведене узгоджується із позицією Великої Палати Верховного Суду України, викладеною в постанові від 29.05.2019 у справі №452/970/17.
Матеріали справи свідчать про те, що у контракті від 25 березня 2019 року, укладеного між Міністерством економічного розвитку і торгівлі України та ОСОБА_1 , позивач був призначений на посаду генерального директора Державного підприємства «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь».
Відповідно до п. 6.1. Контракту цей контракт діє з 25 березня 2019 року по 24 березня 2022 року.
Сторонами погоджено підстави припинення контракту та підстави звільнення генерального директора з посади (пункт 5.2., 5.3. Контракту).
Зокрема, пунктом 5.2. Контракту передбачено, що цей контракт припиняється:
а)після закінчення строку його дії;
б)за згодою Сторін;
в)до закінчення строку його дії у випадках, передбачених пунктами 5.3 і 5.4 з контракту;
г)з інших підстав, передбачених законодавством і цим контрактом.
Відповідно до п.5.3. Контракту Генеральний директор може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний за ініціативою Мінекономрозвитку, у тому числі за пропозицією місцевого органу виконавчої влади, до закінчення строку його дії:
а) у разі систематичного невиконання Генеральним директором без поважних причин обов`язків, покладених на нього цим контрактом;
б) у разі одноразового грубого порушення Генеральним директором законодавства чи обов`язків, передбачених цим контрактом, що спричинили значні негативні наслідки для Підприємства (завдано збитків, виплачено штрафи тощо);
в) у разі невиконання Підприємством зобов`язань перед бюджетом і Пенсійним фондом України щодо сплати податків, зборів і платежів, страхових внесків, а також [конання Підприємством зобов`язань щодо виплати заробітної плати працівникам чи недотримання графіка погашення заборгованості із заробітної плати;
г) у разі неподання в установленому порядку на погодження і затвердження Мінекономрозвитку річного з поквартальною розбивкою фінансового плану підприємства, або порушення порядку здійснення витрат суб`єктами господарювання державного сектора економіки у разі незатвердження (непогодження) річних фінансових планів у встановленому порядку, визначеного постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2012 № 899;
г) у разі несплати реструктуризованої податкової заборгованості протягом трьох місяців за наявності вини Генерального директора;
д) за поданням службових осіб органів державного нагляду за охороною праці в разі систематичних порушень вимог законодавства з питань охорони праці;
е) у разі порушення порядку здійснення розрахунків в іноземній валюті;
є) у разі допущення зростання обсягів простроченої кредиторської заборгованості;
ж) у разі коли у трьох звітних кварталах протягом календарного року спостерігається зростання обсягів дебіторської заборгованості підприємства, яке за загальним підсумком зазначених кварталів не супроводжується відповідним зростанням обсягів реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) Підприємства;
з) у разі неподання Мінекономрозвитку квартальної та річної фінансової звітності, а також квартального та річного звітів про виконання фінансового плану Підприємства разом з пояснювальною запискою щодо результатів діяльності; 
и) у разі недотримання фінансового та бюджетного законодавства, а також незабезпечення виконання в установлені строки законних вимог Державної аудиторської служби України та її територіальних органів, служби внутрішнього аудиту Мінекономрозвитку;
і) у разі порушення законодавства при здійсненні закупівель товарів, робіт та послуг за державні кошти;
ї) у разі відмови Генерального директора від підписання додаткової угоди до цього контракту, якщо її укладання є обов`язковим для Мінекономрозвитку у зв`язку зі змінами в законодавстві України, які впливають на умови контракту;
й) у разі неповідомлення Мінекономрозвитку у встановленому Законом України “Про запобігання корупції” порядку про наявність у нього реального чи потенційного конфлікту інтересів;
к) у разі непередання у порядку, встановленому Законом, в управління іншій особі належних йому підприємств та корпоративних прав;
л) у разі припинення повноважень Генерального директора за рішенням Мінекономрозвитку.
Генеральний директор може за своєю Ініціативою розірвати контракт до закінчення строку його дії:
а) у разі систематичного невиконання Мінекономрозвитку своїх обов`язків за цим контрактом чи прийняття ним рішень, що обмежують або пору компетенцію та права Генерального директора, втручання в оперативно-розпорядчу діяльність Генерального директора, яке може призвести або вже призві погіршення економічних результатів діяльності Підприємства;
б) у разі хвороби чи інвалідності Генерального директора, які перешкоджають виконанню обов`язків за контрактом, та з інших поважних причин.
Пунктом 5.5. Контракту також передбачено, що за два місяці до закінчення строку дії контракту він може бути за згодою Сторін продовжений або укладений на новий чи інший строк.
У разі коли розірвання контракту здійснюється на підставах, установлених у контракті, але не передбачених законодавством, про це зазначається в трудовій книжці Генерального директора з посиланням на пункт 8 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України.
З матеріалів справи убачається, що укладений із позивачем контракт достроково припинено роботодавцем згідно п.8 ст.36 КЗпП України, підстава: доповідна записка заступника директора департаменту управління державною власністю Мінекономіки Кушнерика О.Ю від 15.10.2019 року.
У доповідній записці від 15 жовтня 2019 року, складеної заступником директора департаменту управління державною власністю Мінекономіки ОСОБА_2 зазначено, що втрата ринку збуту в Російській Федерації, яка була споживачем більшої частини продукції підприємства, призвела до зменшення чистого доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) у 2016-2018 роках, що погіршило фінансове становище підприємства; за результатами діяльності в І півріччі 2019 року керівником підприємства не забезпечено виконання показників ефективності використання державного майна і прибутку, а також майнового стану. На підприємстві існує заборгованість по заробітній платі. Відповідно до форми №1 «Баланс (Звіт про фінансовий стан)» станом на 30.06.2019 року кредиторська заборгованість за розрахунками з оплати праці становить 5043 тис. гривень, з неї прострочена – понад 4300 тис. гривень. Підприємство не надає до Міністерства інформацію про заборгованість по заробітній платі. Запропоновано розглянути можливість дострокового розірвання контракту з позивачем, як керівником ДП УкрНТЦ «Енергосталь» (а.с.22 т.2).
Незважаючи на те, що звільнення працівника відбулося за пунктом 8 частини 1 статті 36 КЗпП України (з підстав, передбачених контрактом), воно повинно відбутися з дотриманням вимог законодавства про працю.
Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням вимог трудового законодавства у справах, в яких оспорюється незаконність звільнення, саме відповідач повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю.
В обґрунтування підстави розірвання Контракту і звільнення позивача у відзиві на позов відповідач посилався на положення п.2.1.9. Контракту, згідно якого ОСОБА_1 зобов`язаний вживати заходів щодо погашення простроченої кредиторської заборгованості та недопущення заборгованості з виплати заробітної плати, а також положення п.п. «в» п.5.3. Контракту, згідно якого генеральний директор може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний за ініціативою Мінекономрозвитку, у тому числі за пропозицією місцевого органу виконавчої влади, до закінчення строку його дії у разі невиконання Підприємством зобов`язань перед бюджетом та Пенсійним фондом України щодо сплати податків, зборів і платежів, страхових внесків, а також невиконання Підприємством зобов`язань щодо виплати заробітної плати працівникам чи недотримання графіка погашення заборгованості із заробітної плати.
Сторони не заперечують, що станом на 30.06.2019 року на підприємстві існувала заборгованості з оплати праці у розмірі 5043 тис. грн., проте вказана заборгованість підприємства із заробітної плати виникла ще у 2018 році, тобто до укладення з позивачем Контракту від 25.03.2019 року.
Наказ про звільнення позивача №27-п від 25 жовтня 2019 року не містить фактичних та конкретних даних щодо обставин, з якими Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України пов`язувало можливість дострокового припинення дії контракту. 
Посилання на доповідну записку не пояснює, які положення контракту були порушені або невиконані позивачем та суті таких порушень. 
Ці обставини не було доведено позивачу, будь-які пояснення від позивача не відбирались та навіть не пропонувалося їх надати.
При звільнені ОСОБА_1 відповідачем порушена відповідна процедура та гарантовані Конституцією України права позивача при звільненні.
Відповідно до п.12-1 ч.2 ст.8 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» міністр як керівник міністерства призначає на посаду та звільняє з посади керівників підприємств, установ, організацій, що належать до сфери управління міністерства, приймає рішення щодо їх заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Частиною другою статті 36 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» встановлено, що керівники підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, призначаються та звільняються з посад за погодженням з головою відповідної місцевої державної адміністрації, крім керівників установ, підприємств і організацій Збройних Сил та інших військових формувань України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, а також керівників навчальних закладів, що призначаються на посаду за умовами конкурсу.
Згідно ч.6 ст. 39 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» до повноважень голови місцевої державної адміністрації належить погодження у встановленому порядку призначення на посади та звільнення з посад керівників не підпорядкованих підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління органів виконавчої влади вищого рівня, крім керівників установ, підприємств і організацій Збройних Сил та інших військових формувань України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції.
Постановою Кабінету Міністрів України № 818 від 09.10.2013 року затверджено Порядок погодження з Головою Ради міністрів Автономної Республіки Крим, головами місцевих державних адміністрацій призначення на посади та звільнення з посад керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління міністерств, інших центральних органів виконавчої влади (далі - Порядок), згідно п. 4 якого пропозиція щодо погодження призначення на посаду та звільнення з посади погоджується, зокрема щодо керівника підприємства, яке зареєстроване на території міста обласного і республіканського Автономної Республіки Крим значення, - відповідно з Головою Ради міністрів Автономної Республіки Крим, головою облдержадміністрації.
Таким чином є обов`язковим погодження з головою обласної державної адміністрації звільнення з посади керівника підприємства, що належить до сфери управління органів виконавчої влади вищого рівня, зокрема Мінекономіки, яким згідно статуту є Державне підприємство «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь».
15 жовтня 2019 року Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України листом від 15.10.2019 №2201-11/42345-06 звернулось до Харківської обласної державної адміністрації з питання погодження звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора Державного підприємства «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь».
Листом №01-44/8177 від 24.10.2019 року Харківська ОДА повідомила Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України про відсутність можливості погодити звільнення ОСОБА_1 , враховуючи його особисті та виробничі досягнення та те, що контракт зі ОСОБА_1 на погодження до Харківської обласної державної адміністрації не надходив.
Пунктом 6 Порядку передбачено, що повідомлення про погодження або вмотивовану відмову у погодженні призначення на посаду або звільнення з посади керівника підприємства разом з карткою погодження (вмотивованої відмови) призначення на посаду або звільнення з посади керівника підприємства не пізніше 5 днів після її надходження надсилається керівникові центрального органу виконавчої влади, які додаються до особової справи кандидата на посаду за місцем роботи.
Проте, на третій день після надходження до Харківської ОДА листа щодо погодження звільнення ОСОБА_1 (лист надійшов 22.10.2019 року), з порушенням встановленого п. 6 Порядку п`ятиденного строку, наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 25.10.2019 року ОСОБА_1 було звільнено.
Станом на 25.10.2019 року звільнення позивача не можна вважати погодженим, оскільки на цей момент не сплив строк для надання відповіді на пропозицію Міністерства.
Крім того частиною третьою статті 40 КЗпП України встановлено, що не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті).
Згідно наказу №27-п від 25.10.2019 року ОСОБА_1 звільнено 28 жовтня 2019 року.
При цьому матеріали справи свідчать про те, що згідно листка непрацездатності серія НОМЕР_1 , виданого 28.10.2019 року, та наказу «Про тимчасове виконання обов`язків генерального директора ДП «УкрНТЦ «Енергосталь» №425-к від 25.10.2019 року - на день звільнення 28.10.2019 року ОСОБА_1 був тимчасово непрацездатний і перебував на лікуванні (а.с.11-12 т.1).
Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 1992 року № 9 « Про практику розгляду судами трудових спорів» зазначено, що правила про недопустимість звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності, а також у період перебування у відпустці (ч.3 ст.40 КЗпП ( 322-08 ) стосуються як передбачених статтями 40, 41(1) КЗпП, так й інших випадків, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. 
Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не може бути визнано обгрунтованим, якщо в день звільнення працівнику видано лікарняний листок (довідку в установлених законом випадках) про його тимчасову непрацездатність.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Висновок суду першої інстанції про те, що при звільненні ОСОБА_1 відповідачем були порушені вимоги трудового законодавства, що є підставою для поновлення позивача на посаді генерального директора Державного підприємства «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» з 28.10.2019 року та поновлення дії контракту № 12 від 25.03.2019 року з керівником підприємства, що є у державній власності, з дати звільнення, - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
При цьому до суду апеляційної інстанції позивачем наданий наказ Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України №103-п від 09 червня 2020 року про поновлення на роботі ОСОБА_1 на посаді генерального директора ДП «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» з 28.10.2019 року на підставі оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
Наразі трудові правовідносини між сторонами поновлено.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України – залишити без задоволення.
Рішення Київського районного суду м. Харкова від 16 січня 2020 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна 

Судді:                                                                   С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення виготовлено 31.07.2020 року.