УХВАЛА
 
18 вересня 2020 року
м. Київ
справа № 132/3954/18
провадження № 51-1260 ск 20
Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду (далі – Суд) у складі:
головуючої              ОСОБА_1 ,
суддів                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши матеріали провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 17 липня 2019 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 29 січня 2020 року,
в с т а н о в и л а:
Ухвалою Суду від 21 травня 2020 року касаційну скаргу засудженого було залишено без руху і надано строк для усунення недоліків. Також скаржнику роз`яснено, що в разі невиконання цих вимог у встановлений строк, касаційна скарга повертається особі, яка її подала. Однак засуджений не усунув недоліки в установлений строк, тому ухвалою Суду від 23 червня 2020 року на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) його касаційну скаргу було повернуто. 
У межах строку, встановленого на касаційне оскарження, ОСОБА_4 знову звернувся до Суду з касаційною скаргою. 
Виходячи з положень ст. 129 Конституції України насамперед забезпечується право на апеляційне оскарження судового рішення, а право на касаційне оскарження – у визначених законом випадках та порядку.
Наведені законодавчі положення залишено поза увагою. 
Як убачається зі змісту нової скарги, у ній ОСОБА_4 знову не наводить обґрунтування допущення у кримінальному провадженні таких порушень норм права, які на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК тягнуть за собою обов`язкове скасування судових рішень у повному обсязі, зокрема, в частині засудження його за ч. 2 ст. 309 Кримінального кодексу України з огляду на статті 370, 374, 419 КПК. 
Крім того, скаржником не викладено аргументів, які би слугували правовою підставою для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, з урахуванням положень статей 404, 405, 407, 412, 415 цього Кодексу в їх взаємозв`язку.
Разом із цим у поданій касаційній скарзі міститься посилання на упередженість суду й неповноту дослідження доказів, що згідно з приписами статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки в порядку касаційної процедури.
Недодержання ст. 427 вказаного Кодексу перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження. 
За таких обставин колегія суддів вважає, що касаційну скаргу засудженого слід повернути на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК особі, яка її подала.
Керуючись ч. 3 ст. 429 КПК, колегія суддів
п о с т а н о в и л а:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 17 липня 2019 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 29 січня 2020 року разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1                                ОСОБА_2                                  ОСОБА_3