ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

16 липня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/3034/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого  судді:           Дурасової Ю.В.,
суддів:                               Божко Л.А., Лукманової О.М.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу 
Акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат»
на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 12.05.2020 (головуючий суддя Новікова І.В.)
в адміністративній справі за позовом Акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» до відповідача Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Акціонерне товариство «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» (АТ «ЗАЛК»), звернувся до суду з позовною заявою до відповідача: Головного управління ДПС у Запорізькій області, просив визнати незаконним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області №9 від 29.11.2019 «Про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу».
Разом із позовною заявою до суду першої інстанції позивачем подано заяву про забезпечення адміністративного позову, в якій заявник просить суд зупинити дію рішення №9 від 29.11.2019 «Про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу» до набрання законної сили судовим рішенням по справі.
В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову заявник посилається на те, що спірне рішення є очевидно протиправним та таким, що прийнято всупереч вимог Податкового кодексу України. Зазначає, що при прийнятті рішення контролюючим органом не визначено суму податкового боргу, що підлягає стягненню, а також не враховано те, що перед АТ «ЗАЛК» рахується бюджетна заборгованість, у зв`язку з чим контролюючий орган не мав підстав приймати спірне рішення, в силу положень статті 95 ПК України. Просить задовольнити заяву.
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 12.05.2020 в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено. 
Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що на час вирішення клопотання позивачем не надано до суду обґрунтованих доводів щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, що не дає можливості встановити існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або дійти висновку, що захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат. Вказано на те, що інших обставин, які б свідчили про те, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому спричинити порушення прав та інтересів позивача, або призвести до виникнення складнощів у їх відновленні, позивачем не наведено та судом першої інстанції не встановлено, відповідних доказів до матеріалів справи позивачем не надано. Суд першої інстанції також звернув увагу і на ту обставину, що спірне рішення прийнято у листопаді 2019 року, в свою чергу позивач з позовною заявою до суду звернувся лише у травні 2020 року, при цьому матеріали адміністративної справи не містять жодних доказів на підтвердження того, що починаючи з листопада 2019 року позивачем фактично понесено негативні наслідки прийняття такого рішення, як і не надано доказів можливості настання таких наслідків у майбутньому до ухвалення рішення у справі. 
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі позивач просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.  Посилається на те, що станом на день звернення про скасування рішення Головного  управління ДПС у Запорізькій області №9 від 29.11.2019, яке є предметом розгляду даної справи, суми бюджетного відшкодування у розмірі 2 127 781,94 грн., яка визначена рішенням у справі № 23/773/06-АП-13/129/08АП, на рахунки АТ «ЗАлК» не надходили, що свідчить про наявність заборгованості держави перед комбінатом, що, в свою чергу, позбавляє права ДПС на винесення Рішення про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу згідно п. 95.5 Податкового кодексу України. Вказує на те, що вищевикладені обставини є беззаперечним свідченням незаконності рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області №9 від 29.11.2019, а відтак – доказом порушення прав та інтересів АТ «ЗАлК», що, в свою чергу, в повному обсязі підтверджує обґрунтованість заяви АТ «ЗАлК» про забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного Рішення.
Відзив на апеляційну скаргу не подано, що не перешкоджає розгляду справи по суті.
Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг, внаслідок наступного.
Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статями 150, 151 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.
Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.
Відповідно до вимог частини 1 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи може вжити визначені цією статтею заходи забезпечення адміністративного позову.
Підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини:
- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачем за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
- очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Ці підстави є оціночними, тому особа має надати певні докази для підтвердження наявності обставин, що дають підстави для забезпечення позову.
Водночас, необґрунтоване вжиття заходів забезпечення позову може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
Частиною 2 статті 151 КАС України встановлено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Водночас, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування: 
- або обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; 
- або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. 
А також суд має вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.
Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що позивач в своїй апеляційній скарзі зазначає, що предметом позову є визнання незаконним та скасування рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області №9 від 29.11.2019 «Про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу». 
Таким чином, предметом спору у даній справі є правомірність/протиправність дій Головного управління ДПС у Запорізькій області при прийнятті рішення №9 від 29.11.2019 «Про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу».
Натомість, матеріали справи не містять доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі.
На думку колегії суддів апеляційної інстанції посилання позивача на те, що ДПС позбавлена права на винесення рішення про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках в рахунок погашення податкового боргу згідно п. 95.5 Податкового кодексу України (у зв`язку з наявністю заборгованості перед позивачем щодо сум бюджетного відшкодування), не є обґрунтованим, оскільки вищевказані доводи стосуються заявлених позовних вимог у справі, та мають значення для вирішення спору по суті.
Частиною 6 ст. 154 КАС України визначено, що в  ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання.
При цьому, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами, однак позивач надаючи заяву про забезпечення позову не врахував зазначених правил.
Тому суд першої інстанції, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на відсутність доказів, не знайшов підстав для висновку про наявність дійсної і реальної загрози невиконання рішення суду чи суттєвих перешкод при виконанні рішення суду. 
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про забезпечення зазначає, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження доводів щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову у запропонований позивачем спосіб, зокрема, стосовно вжиття контролюючим органом заходів щодо погашення податкового боргу.
Залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції про відмову з задоволенні заяви про забезпечення позову, колегія суддів апеляційної інстанції бере до увагу постанову Верховного Суду від 25.03.2020 у справі № 240/9592/19, в якій надано правовий висновок щодо подібних правовідносин та зазначено, що вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. Також суд має вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.
Оскільки, позивачем не доведено необхідності вжиття заходів забезпечення позову, а незаконність/правомірність рішення №9 від 29.11.2019 «Про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу» є предметом спору у даній справі, то колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.
При цьому, судом апеляційної інстанції на стадії апеляційного розгляду ухвали про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, не встановлено очевидних ознак протиправності рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області №9 від 29.11.2019 «Про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу»; оцінку протиправності/правомірності вказаного рішення буде надана судом при розгляді справи по суті позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, покладених в основу ухвали Запорізького окружного адміністративного суду від 12.05.2020, тому не можуть бути підставою для скасування зазначеної ухвали.
З огляду на результати апеляційного розгляду, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст.    241-245,    250,    315,    316,    321,    322        КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» – залишити без задоволення.
Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 12.05.2020 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в силу ст. 328 КАС України, протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови виготовлено 24.07.2020.
   
Головуючий   суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова