ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/14720/20                                                                          Суддя першої інстанції: Григорович П.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  20 серпня 2020 року                                                                                      м. Київ
          
          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
          судді-доповідача                         - Горяйнова  А.М.,
          суддів                                            - Костюк Л.О. та Чаку Є.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу Акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 липня 2020 року про повернення без розгляду заяви про заміну стягувача у виконавчому написі від 11 вересня 2017 року № 18323, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 384/031/07-I від 16 квітня 2007 року, що виникла перед Акціонерним товариством «УКРСОЦБАНК», 

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2020 року АТ «АЛЬФА-БАНК» звернулося до суду із заявою, у якій просило здійснити заміну стягувача у виконавчому написі № 18323, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. 11 вересня 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 384/031/07-І від 16 квітня 2007 року, що виникла перед АТ  «УКРСОЦБАНК» в розмірі 33422,28 доларів США на правонаступника АТ «АЛЬФА-БАНК» (код ЄДРПОУ 23494714, МФО 300346, п/р № IBAN НОМЕР_1 , місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100).
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 липня 2020 року вказану заяву було повернуто без розгляду. 
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, АТ «АЛЬФА-БАНК» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права. Скаржник зазначає, що судовий контроль за виконанням рішень інших органів законодавством покладений на адміністративній суди, у зв`язку з цим заява про заміну сторони у виконавчому документі - виконавчому написі нотаріуса підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства. 
Відзив на апеляційну скаргу АТ «АЛЬФА-БАНК» до суду не надходив.
Заінтересовані особи були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, призначеного на 20 серпня 2020 року, проте у судове засідання не з`явилися та про причини неявки суду не повідомили. За таких обставин колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу АТ «АЛЬФА-БАНК» задовольнити, ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 липня 2020 року - скасувати, а справу направити для продовження розгляду заяви, виходячи із наступного.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Судом першої інстанції встановлено, що виконавчим написом нотаріуса від 11 вересня 2017 року, що зареєстрований за № 18323, було передбачено стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «УКРСОЦБАНК» заборгованості у розмірі 33422,28 доларів США. 
Відповідно до статуту АТ «АЛЬФА-БАНК» є правонаступником усіх прав і зобов`язань ПАТ «АЛЬФА-БАНК» та усього майна, прав і зобов`язань АТ  «УКРСОЦБАНК».
У зв`язку з цим АТ «АЛЬФА-БАНК» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва із заявою про заміну стягувача у виконавчому документів. 
Приймаючи рішення про повернення заяви АТ «АЛЬФА-БАНК» без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до змісту ч. 1 ст. 379 КАС України питання заміни сторони виконавчого провадження в порядку адміністративного судочинства України, можливо виключно судом, який розглядав справу, як суд першої інстанції. Однак Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено процесуальної можливості заміни сторони виконавчого провадження в інших випадках, коли адміністративна справа судом не розглядалась.
Одночасно суд першої інстанції роз`яснив заявнику, що з 15 грудня 2017 року розгляд питання про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса врегульовано ст. 442 ЦПК України.
Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він не знайшов свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи. 
Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.
У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва.
За правилами ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зазначені норми права у своїй сукупності вказують на те, що у разі вибуття стягувача у виконавчому провадженні, заміна сторони, що вибула, її правонаступником здійснюється саме в судовому порядку.
Перелік рішень, що підлягають примусовому виконанню, визначений у ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження». 
У відповідності до п. 3 ст. 1 ст. 3 вказаного Закону до переліку таких рішень віднесені також виконавчі написи нотаріусів.
Разом з тим Кодекс адміністративного судочинства України, Цивільний процесуальний кодекс України та Господарський процесуальний кодекс України передбачають можливість здійснення заміни сторони у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення суду та прямо не визначають порядку заміни сторони у виконавчому провадженні з примусового виконання рішень інших органів, у тому числі виконавчих написів нотаріусів. 
Закон України «Про виконавче провадження» також не містить норм, які б визначали суд, до повноважень якого віднесений розгляду питання про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса. 
Водночас вказаний Закон розмежовує юрисдикцію судів у разі оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби.
Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Згідно з ч. 2 ст. 74 зазначеного Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
Враховуючи, що судовий контроль за виконанням рішень інших органів Законом України «Про виконавче провадження» покладено саме на адміністративні суди, колегія суддів приходить до висновку про те, що питання про заміну сторони виконавчого провадження під час виконання рішень таких органів також належить здійснювати в порядку адміністративного судочинства. 
Колегія суддів також враховує, що за правилами ч. 4 ст. 6 КАС України забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.
Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, що висловлена під час розгляду справи «Беллет проти Франції» («Bellet v. France»), стаття 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що АТ «АЛЬФА-БАНК» про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. 
Такий висновок узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, що викладена у постанові від 16 січня 2019 року у справі     № 826/7941/17, Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, що викладена в постановах від 22 липня 2019 року у справі    № 822/1659/18 та від 26 лютого 2020 року у справі № 826/7981/17.
У відповідності до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно з ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення про прийняття до розгляду заяви про заміну сторони у виконавчому документі. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу АТ «АЛЬФА-БАНК» задовольнити, ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 липня 2020 року - скасувати, а справу направити для продовження розгляду заяви.
Керуючись ст.ст. 242, 238, 308, 310, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -      
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК» - задовольнити.
Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 липня 2020 року - скасувати.
Справу № 640/14720/20 за заявою Акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК» про заміну стягувача у виконавчому написі від 11 вересня 2017 року № 18323 направити до Окружного адміністративного суду міста Києва для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку. 

          Суддя-доповідач                                                                         А.М. Горяйнов                                                                 

Судді                                                                                            Л.О. Костюк          

                                                                                                    Є.В. Чаку