П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/12059/19 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Шуляк Л.А.  
Суддя-доповідач -  Іваненко Т.В.   
02 липня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Іваненко Т.В. 
суддів:  Граб Л.С.  Сторчака В. Ю. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2020 року  (місце ухвалення рішення - м. Житомир, повний текст складено - 20 лютого 2020 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправною та скасування вимоги, 
В С Т А Н О В И В :
у грудні 2019 року позивачка звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби  у Житомирській області, в якому просила :
- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 15 листопада 2019 року № Ф-91942-50, видану Головним управлінням Державної податкової служби у Житомирській області.
- стягнути на її користь судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби  у Житомирській області.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2020 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано вимогу, винесену Головним управлінням ДПС у Житомирській області, про сплату ОСОБА_1 боргу (недоїмки) від 15 листопада 2019 року № Ф-91942-50 у розмірі 23 723,26 грн.
Також стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Житомирській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 768 грн 40 коп.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення Житомирського окружного  адміністративного суду та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного її вирішення.
Скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, позивачка вказала, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, а рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2020 року вирішено перейти з відкритого судового засідання до розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Виходячи з приписів пунктів 1, 2 частини 1 статті 311 КАС України вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачці, згідно з рішенням Ради адвокатів Житомирської області № 64/6 від 27 квітня 2017 року надано право на заняття адвокатською діяльністю, що підтверджується копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЖТ №000833, виданим 23 травня 2017 року Радою адвокатів Житомирської області (а.с.11). 
З 29 травня 2017 року позивачку взято на облік у Бердичівській об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області (а.с.14).
25 травня 2017 року на підставі пункту 1 частини 1 статті 31 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" позивач подала до Бердичівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області повідомлення про зупинення адвокатської діяльності з 23 травня 2017 року (а.с.13). Додатками до повідомлення вказано копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та копію витягу з Єдиного реєстру адвокатів України.
15 листопада 2019 року Головним управління ДПС у Житомирській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-91942-50 по сплаті боргу (недоїмки) у вигляді єдиного соціального внеску на суму у розмірі 23 723,26 грн (а.с.15).
Не погоджуючись із зазначеною вимогою, позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року № 2464-VI ( далі - Закон № 2464-VI).
Згідно з статтею 2 Закону № 2464-VI дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.
Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (пункт 2 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI).
Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.
Платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (пункт 1 частини 1 статті 6 Закону № 2464-VI).
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 1 Закону № 2464-VI недоїмкою є - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.
За приписами пунктів 6-7 частини 1 статті 13 Закону № 2464 органи доходів і зборів мають право застосовувати фінансові санкції, передбачені цим Законом та стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску.
Відповідно до пункту 31 частини 1 статті 1 Закону № 2464 органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що формує податкову і митну політику (в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів, єдиного внеску) та забезпечує її реалізацію (центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), та його територіальні органи.
Згідно з частиною 4 статті 25 Закону № 2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.
Так, відповідно до пункту 3 розділу 6 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року № 449, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07 травня 2015 року № 508/26953 (Інструкція № 449), фіскальні органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки) в таких випадках:
- якщо дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску фіскальними органами;
- якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;
- якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.
У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним органом доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки.
За приписами пункту 4 розділу 6 Інструкції № 449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника-юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).
Колегією суддів встановлено, що 15 листопада 2019 року Головним управління ДПС у Житомирській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-91942-50 по сплаті боргу (недоїмки) у вигляді єдиного соціального внеску на суму у розмірі 23 723,26 грн.
Суд першої інстанції зауважив, що адвокатська діяльність позивачки зупинена згідно з пунктом 1 частини 1 статті 31 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" з 23 травня 2017 року, тобто із вказаної дати позивачка не здійснює адвокатської діяльності та не отримує доходу від такої діяльності, оскільки не мала усіх визначених законом підстав для здійснення адвокатської діяльності, що свідчить про відсутність у неї обов`язку сплати єдиного внеску, як самозайнятої особи, незалежна професійна діяльність якої є зупиненою.
Позивачкою повідомлено контролюючий орган про зупинення адвокатської діяльності позивача та подано відповідні заяви до Бердичівської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області.
Разом з цим, матеріали справи не містять, а відповідачем не надано доказів та обґрунтування прийняття рішення контролюючими органами рішення за результатом розгляду таких заяв позивачки.
Апеляційний суд зазначає, що у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні відомості про позивачку.
Постановою Верховного  суду від 05 листопада 2018 року по справі № 820/1538/17 обґрунтовано  позицію, що поняття "зупинення" та "припинення" адвокатської діяльності мають різну юридичну природу, та, відповідно, не є тотожними, з огляду на різний процедурний характер та особливості застосування, а відтак, суд дійшов висновку про те, що дія положень Порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та Положення про реєстр страхувальників, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 листопада 2014 року № 1162, які регулюють особливості саме припинення незалежної професійної діяльності з відповідними зобов`язаннями, не може бути розповсюджено на спірні відносини щодо зупинення адвокатської діяльності.
У рішенні від 02 вересня 2019 року по зразковій справі № 520/3939/19 Верховний Суд зауважив, що зміна контролюючим органом обліку особи платника єдиного внеску в спосіб, не встановлений Законом або встановлений підзаконним нормативно-правовим актом, який не відповідає Закону в цій частині, та нарахування на підставі таких дій єдиного внеску, суперечить принципам законності та належного врядування.
У контролюючого органу відсутні повноваження за власною ініціативою без наявності звітності платника єдиного внеску (особи, яка провадить незалежну професійну діяльність/фізичної особи-підприємця), в якій містяться відомості про суми нарахованого доходу та єдиного внеску фізичних осіб-підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, вносити зміни (подавати інформацію до ПФУ щодо змін) до облікової картки платника єдиного внеску шляхом встановлення "ознаки незалежної професійної діяльності" та відповідно нараховувати єдиний внесок у розмірі мінімального страхового внеску на місяць, визначеного Законом як граничний мінімальний внесок для осіб, які провадять незалежну професійну діяльність.
Якщо позивач не перебуває на обліку платника єдиного внеску як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність, та відповідно не подає звітність як такий платник, безпідставним є встановлення відповідачем позивачу як платнику єдиного внеску фізичній особі-підприємцю ознаки незалежної професійної діяльності та нарахування на цій підставі єдиного внеску.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що матеріали справи не містять, а відповідачем не додано доказів звернення позивача до контролюючих органів із заявою про постановку його на облік як особу, яка провадить незалежну професійну діяльність, та/або доказів подання позивачем звітності платника єдиного внеску, в якій містяться відомості про суми нарахованого доходу та єдиного внеску.
Отже, відповідачем не доведено правомірності перебування позивача на обліку як платника єдиного внеску, відповідно й наявності у позивачки обов`язку сплачувати єдиний внесок за вказаний період.
На підставі наведеного судова колегія вважає, що відповідачем не доведено обґрунтованості нарахування позивачу єдиного внеску, а встановлені в ході розгляду даної справи обставини та аналіз норм права якими врегульовані спірні правовідносини, свідчать про протилежне. 
Відтак, оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-91942-50 від 15 листопада 2019 року є протиправною та підлягає скасуванню.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315, статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла  висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2020 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області залишити без задоволення, а  рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
          
Головуючий	 	 	Іваненко Т.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Граб Л.С.    Сторчак В. Ю.