ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

06 серпня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/4960/19	
(суддя Семененко М.О., м. Запоріжжя) 

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чередниченка В.Є. (доповідач),
                               суддів:  Чепурнова Д.В., Іванова С.М.,     
за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою  Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 січня 2020 року у справі №280/4960/19 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), рішення та податкових повідомлень-рішень,-
                                                                       ВСТАНОВИВ: 

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 11 жовтня 2019 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області, правонаступником якого є Головне управління ДПС у Запорізькій області в якому з урахуванням уточнень, просить:
- визнати протиправною та скасувати вимогу від 26.04.2019 № Ф-0008721305 про сплату боргу зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 137602,08 грн;
- визнати протиправним та скасувати рішення від 26.04.2019 №0008731305 про застосування штрафних санкцій за донарахування органом доходів і зборів своєчасно не нарахованого єдиного внеску у сумі 13760,21 грн;
- визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 26.04.2019 року №0008701305 та №0008711305.             
Позов обґрунтовано тим, що перевірка господарської діяльності позивача на підставі п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України проведена безпідставно, оскільки жодного письмового запиту про надання документів та пояснень від відповідача на адресу позивача не надходило. Зазначає про те, що висновок податкового органу щодо отримання позивачем грошових коштів через ТОВ «Пост Фінанс» у якості доходу від провадження господарської діяльності не відповідає дійсності, оскільки послугами ТОВ «Нова пошта» ФОП ОСОБА_1 користувався в особистих цілях.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22 січня 2020 року позов задоволено повністю.
Рішення суду мотивовано тим, що відсутні документальні підтвердження факту здійснення позивачем грошових переказів у 2018 році із залученням ТОВ «Пост Фінанс», відповідачем не надано доказів щодо сум грошових переказів, та як наслідок отримання позивачем доходу у 2018 році в розмірі 4306109,00 грн., крім того, не надано доказів того, що контролюючим органом взагалі вчинялись будь-які дії щодо з`ясування вказаних обставин. Враховуючи необгрунтованість та безпідставність висновку податкового органу щодо заниження позивачем загального та чистого доходу у 2018 році в розмірі 4306109,00 грн., як наслідок і підстави для визначення позивачу грошового зобов`язання зі сплати військового збору були відсутні.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач оскаржив його до апеляційного суду, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.
Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що в ході проведення перевірки визначення сум одержаного доходу за перевіряємий період за даними з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДФС України встановлено отримання позивачем доходу у 2018 році в розмірі 4306109,00 грн. через ТОВ «Пост Фінанс».
Згідно з відзивом на апеляційну скаргу, позивач зазначаючи про її необґрунтованість, просить у задоволені скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача яка підтримала доводи апеляційної скарги, пояснення представника позивача, яка заперечувало щодо її задоволення,  перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець 17.10.2016 Василівською районною державною адміністрацією Запорізької області за номером 2 080 000 0000 005822, види діяльності: Код КВЕД 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; Код КВЕД 90.02 Діяльність із підтримання театральних і концертних заходів; Код КВЕД 93.29 Організування інших видів відпочинку та розваг; Код КВЕД 96.09 Надання інших індивідуальних послуг, н. в. і. у.; Код КВЕД 47.81 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами; Код КВЕД 47.91 Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет (основний); Код КВЕД 55.10 Діяльність готелів і подібних засобів тимчасового розміщування; Код КВЕД 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування; Код КВЕД 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна. Перебував на податковому обліку в Управлінні (Василівське управління) з 17.10.2016 за №2139, дані про взяття на облік як платника єдиного внеску: дата взяття на облік: 17.10.2016, номер взяття на облік: 10000000743478 (а.с.29).
У період з 15.02.2019 по 21.02.2019, на підставі наказу №349 від 04.02.2019, проведено невиїзну позапланову документальну перевірку платника податків ФОП ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства та дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на державне соціальне страхування за період з 17.10.2016 по 31.12.2018, за результатами якої складений акт від 28.02.2019 №81/08-01-13-05/3201007857 (а.с. 35-47).
Згідно з висновками акта перевірки встановлено такі порушення:
- пунктів 177.1, 177.2 статті 177 ПК України, внаслідок чого занижено чистий оподатковуваний дохід за 2018 рік в сумі 4 306 109,00 грн., що призвело до заниження суми податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2018 рік на загальну суму 775 099,62 грн;
- підпункту 1.2, 1.3, 1.4 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX, пунктів 177.1, 177.2 статті 177 ПК України, внаслідок чого занижено чистий оподатковуваний дохід за 2018 рік на суму 4    306    109,00 грн, що призвело до заниження належного до сплати військового збору на загальну суму 64 591,64 грн;
- частини 1 статті 7, частини 2 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VІ, внаслідок не вірного визначення суми доходу, на яку нараховується єдиний внесок з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, в результаті чого занижено належного до сплати до бюджету єдиного внеску з сум доходу, на який нараховується єдиний внесок, за 2018 рік у розмірі 137602,08 грн.
На підставі висновків акта перевірки контролюючим органом винесено:
- податкове повідомлення-рішення №0008701305 від 26.04.2019, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за результатми річного декларування в сумі 968874,53 грн, у тому числі 775099,62 грн за основним зобов`язанням та 193774,91 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с.53);
- податкове повідомлення-рішення №0008711305 від 26.04.2019, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору в сумі 80739,55 грн., в тому числі 64591,64 грн за основним платежем та 16147,91 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с.55);
- вимогу № 0008721305 від 26.04.2019 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 137 602,08 грн. (а.с.17);
- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №0008731305 від 26.04.2019, яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 13760,21 грн. (а.с.18).
Законність та обгрунтованість вищезазначених податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування штрафних санкцій та вимоги є предметом спору переданого на вирішення суду.
Відповідно до підпункту 162.1.1 пункту 162.1 статті 162 ПК України, платниками податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.
Згідно з підпунктом 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 ПК України, об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.
Підпунктами 164.1.1-164.1.3 статті 164 ПК України визначено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.
Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.
Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.
Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.
Загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.
Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, окрім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, здійснюється за правилами, визначеними статтею 177 ПК України.
Відповідно до пункту 177.1 статті 177 ПК України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 177.2 статті 177 ПК України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.
Підпунктом 177.5.3 пункту 177.5 статті 177 ПК України визначено, що остаточний розрахунок податку на доходи фізичних осіб за звітний податковий рік здійснюється платником самостійно згідно з даними, зазначеними в річній податковій декларації, з урахуванням сплаченого ним протягом року податку на доходи фізичних осіб та збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності на підставі документального підтвердження факту їх сплати.
Відповідно до пункту 177.10 статті 177 ПК України фізичні особи-підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.
Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що для визначення об`єкта оподаткування податком на доходи фізичних осіб для фізичної особи-підприємця необхідно встановити загальний оподатковуваний дохід звітного періоду та обсяг витрат, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності. Загальний оподатковуваний дохід звітного періоду та обсяг витрат, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності, встановлюються на підставі даних Книги обліку доходів і витрат, підтверджених первинними документами щодо походження товару та документами щодо здійснених витрат. Ці самі дані використовуються фізичною особою-підприємцем при заповненні податкової декларації про майновий стан та доходи.
          Сторонами не заперечується, що позивачем подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2018 рік, однак, контролюючий орган вважає, що така податкова декларація подана з недостовірними даними. 
Так, 11 лютого 2019 року позивач подав до контролюючого органу Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2018 рік (форма №Д5 річна), відповідно до якого позивач задекларував дохід, на який нараховується єдиний внесок, у розмірі 44676, 00 грн.
Як вбачається з матеріалів справи, єдиною підставою для висновків контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства є дані податкової інформації Державної фіскальної служби України від 16 листопада 2018 року №35805/7/99-99-13-04-03-17 «Щодо проведення аналізу», згідно з якою у період з 01.01.2018 по 31.10.2018 ФОП ОСОБА_1 отримав через ТОВ «Пост Фінанс» за здійснені відправлення поштових вантажів із залученням ТОВ «Нова Пошта» грошові перекази на суму 4306109,00 грн.
Однак, позивач заперечує факт отримання ним грошових коштів у зазначених періодах та в розмірі, вказаних у вищезазначеній інформації, при цьому підтверджує, що він користувався послугами ТОВ «Нова Пошта» в особистих цілях для продажу і відправлення через вказаного оператора поштового зв`язку (з отриманням коштів) бувших у вжитку речей та розміщення оголошення в мережі Інтернет про їх продаж для власних потреб чи потреб друзів та родичів.          Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Однак, відповідачем зазначаючи про отримання позивачем доходу саме від підприємницької діяльності на суму 4306109,00 грн. не надає доказів в підтвердження цього та доказів на підтвердження того, що позивачем отримано у 2018 році доходи в іншому розмірі, ніж задекларовано.
Тобто, відсутні документальні підтвердження факту отримання позивачем грошових переказів у 2018 році із залученням ТОВ «Пост Фінанс» та докази отримання позивачем доходу у 2018 році в розмірі 4 306 109,00 грн. від підприємницької діяльності.
Крім того, відповідачем не надано доказів того, що ним, як контролюючим органом взагалі вчинялись будь-які дії щодо з`ясування вказаних обставин. 
При цьому суд зазначає, що податкова інформація, надана іншими контролюючими органами, носить виключно інформативний характер, не є належним доказом в розумінні процесуального Закону, а наявність такої податкової інформації не звільняє контролюючий орган від обов`язку доведення факту вчинення платником податку податкового правопорушення.
Як вбачається з матеріалів справи, акт перевірки містить посилання на те, що під час перевірки досліджувались первинні документи, зокрема книга обліку доходів і витрат позивача (а.с.40), проте, як встановлено судом першої інстанції під час судового розгляду такі документи до перевірки не надавалися, оскільки позивач не отримував відповідного запиту контролюючого органу та не надавав будь-яких документів до перевірки. Зазначене підтвердив і представник відповідача. 
Тобто, судом встановлено, що акт перевірки містить недостовірну інформацію. 
Враховуючи вищенаведене у сукупності суд апеляційної інстанції погоджується висновком суду першої інстанції про необґрунтованість висновку контролюючого органу про заниження позивачем загального та чистого оподатковуваного доходу за 2018 рік на суму 4306109,00 грн., як наслідок податкове повідомлення-рішення №0008701305 від 26.04.2019 року є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо заниження належного до сплати військового збору, суд зазначає, що за змістом підпункту 1.4. пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. 
Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.
Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.
Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.
Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.
Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.
Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.
Звільняються від оподаткування збором доходи, що згідно з розділом IV цього Кодексу не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою), крім доходів, зазначених у підпунктах 165.1.2, 165.1.18, 165.1.25, 165.1.52 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу.
Згідно з висновками акта перевірки, заниження позивачем загального та чистого оподатковуваного доходу призвело до заниження належного до сплати військового збору за 2018 рік на суму 64    591,64 грн. 
Враховуючи необґрунтованість тверджень контролюючого органу стосовно заниження позивачем загального та чистого оподатковуваного доходу за 2018 рік на суму 4306109,00 грн, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для визначення позивачу грошового зобов`язання зі сплати військового збору, як наслідок податкове повідомлення-рішення №0008711305 від 26.04.2019 року є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо заниження належного до сплати єдиного внеску, суд зазначає, що відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено обов`язок платника єдиного внеску своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.
Згідно з частиною 2 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
З аналізу вищезазначених норм вбачається, що базою нарахування єдиного внеску для фізичної особи-підприємця, крім осіб, які обрали спрощену систему оподаткування, є чистий оподатковуваний дохід, розрахований у відповідності до пункту 177.2 статті 177 ПК України.  
Згідно з висновками акта перевірки, заниження позивачем загального та чистого оподатковуваного доходу призвело до заниження належного до сплати єдиного внеску з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску за 2018 рік у розмірі - 137 602,08 грн.
Однак, враховуючи висновки суду про необгрунтованість тверджень контролюючого органу стосовно заниження позивачем загального та чистого оподатковуваного доходу за 2018 рік на суму 4306109,00 грн., суд дійшов висновку про відсутність підстав для визначення позивачу недоїмки зі сплати єдиного внеску та, відповідно, застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.
За наведеного вище суд вважає, що контролюючим органом не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заниження позивачем загального та чистого оподатковуваного доходу за 2018 рік, у зв`язку з чим прийняті відповідачем вимога про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску є протиправними та підлягають скасуванню як необґрунтовані, тобто такі, що прийняті без урахування усіх обставин, що мають значення для їх прийняття.           
На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення  без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, 

                                                              ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області - залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 січня 2020 року у справі №280/4960/19  - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 06 серпня 2020 року.
                    Повне судове рішення складено 07 серпня 2020 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов