ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2020 року	Львів	Справа № 500/800/20 пров. № А/857/7442/20	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:                                        Затолочного В.С.,
суддів:                                                  Бруновської Н.В., Онишкевича Т.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 14 травня 2020 року у справі № 500/800/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Баранюк А.З. в м. Тернополі Тернопільської області 14.05.2020 року), -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі – відповідач, ГУ ПФУ в м. Києві, пенсійний орган), в якому просить: 
- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в м. Києві щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 90% до 70% від сум грошового забезпечення та зобов`язати відповідача перерахувати та виплатити пенсію позивачу в розмірі 90% грошового забезпечення згідно зі статтею 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі – Закон № 2262-ХІІ), постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі – Постанова № 704) та постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі – Постанова № 103), починаючи з 01.01.2018 з врахуванням проведених раніше виплат, здійснивши виплату невідкладно та однією сумою;
- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в м. Києві щодо виплати ОСОБА_1 у в 2018 році лише 50%, у 2019 році лише 75% суми підвищення пенсії та зобов`язати відповідача виплачувати 100% суми підвищення пенсії позивачу, перерахованої згідно зі статтею 63 Закону № 2262-ХІІ, Постановою № 704 та Постановою № 103, починаючи з 01.01.2018 врахуванням проведених раніше виплат, здійснивши виплату невідкладно та однією сумою.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 14 травня 2020 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в м. Києві щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 з 05.03.2019 визначеного станом на 01.03.2018.
Зобов`язано відповідача провести перерахунок та виплату пенсії (із врахуванням раніше виплачених сум) позивачу з 05 березня 2019 року з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Додатковим рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 01.06.2020 адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в м. Києві щодо зменшення ОСОБА_1 з 01.01.2018 основного розміру призначеної пенсії до 90%.
Зобов`язано відповідача з 01.01.2018 здійснити перерахунок пенсії позивачу відповідно до статті 63 Закону № 2262-ХІІ у порядку і розмірах, визначених постановами  №№ 704 та 103, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення, та здійснити її виплату з урахуванням виплачених сум.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, його оскаржив позивач, який вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення від 14.05.2020 року змінити в резолютивній частині, виклавши її наступним чином:
«Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо виплати ОСОБА_1 у в 2018 році лише 50%, у 2019 році лише 75% суми підвищення пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплачувати 100% суми підвищення пенсії ОСОБА_1 , перерахованої згідно зі статтею 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-Х1І, постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», починаючи з 01.01.2018 врахуванням проведених раніше виплат, здійснивши виплату невідкладно та однією сумою».
У доводах апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції не враховано, що позовні вимоги, заявлені позивачем у даній справі та позовні вимоги в зразковій справі № 160/3586/19, на яку посилається в оскаржуваному судовому рішенні суд першої інстанції, не є однаковими ні за предметом, ні за підставами. Зазначає, що позовні вимоги у даній справі є ширшими та поглинають вимоги, заявлені у зразковій справі, оскільки позивач заявив позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату 100% підвищення пенсії з 01.01.2018, а у зразковій справі заявлено вимоги щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату 100% підвищення пенсії з 05.03.2019. Тобто в зразковій справі Верховний Суд взагалі не досліджував питання правомірності та законності виплати відповідачем пенсії в неповному обсязі з 01.01.2018 по 04.03.2019, оскільки таке питання не ставилось самим позивачем.
Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Справа слухається в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України).
Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м.  Києві та отримує пенсію згідно з Законом № 2262-ХІІ.
В результаті проведеного перерахунку за Постановою № 103 розмір пенсії позивача був визначений наступним чином:
- з 01.01.2018 – 6888,44 грн з урахуванням 50% суми підвищення пенсії за Постановою № 103 в розмірі 2445,89 грн;
- з 01.01.2019 – 8138,39 грн з урахуванням 75% суми підвищення пенсії за Постановою № 103 в розмірі 3668,84 грн.
На адвокатський запит, листом від 28.02.2020 № 2600-0213-8/25340 відповідач повідомив, що перерахунок пенсії здійснювався відповідно до редакції ст.ст. 13, 63 Закону № 2262-ХІІ, чинної на дату такого перерахунку, а саме, на умовах, у порядку та розмірах передбачених Постановою № 103.
Не погодившись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду із відповідним позовом.
Оцінюючи спірні правовідносини в межах доводів апеляційної скарги, а саме щодо позовних вимог про визнання протиправними дій ГУ ПФУ в м. Києві щодо виплати позивачу у 2018 році лише 50% та у 2019 році лише 75% суми підвищення пенсії та зобов`язання ГУ ПФУ виплачувати йому 100 % суми підвищення пенсії, перерахованої згідно зі  статтею 63 Закону № 2262-ХІІ, постановою № 704 та постановою № 103, починаючи з 01.01.2018 з врахуванням проведених раніше виплат, здійснивши виплату невідкладно та однією сумою, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Так, поетапність виплат підвищення перерахованої пенсії було передбачено пунктом 2 постанови № 103, відповідно до якого виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводиться з 01.01.2018 у таких розмірах: з 01.01.2018 - 50%; з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 75%; з 01.01.2020 - 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018.
Проте, рішенням  Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018  у справі № 826/3858/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 Постанови № 103.
При цьому, залишаючи без змін рішення судів першої та апеляційної інстанції у справі    № 826/3858/18 Верховний Суд у постанові від 12.11.2019, серед іншого вказав на те, що системний аналіз статей  51,  52,  55,  63 Закону № 2262-ХІІ  свідчить, що наявність у Кабінету Міністрів України права встановлювати порядок перерахунку пенсії не є тотожним та не визначає право встановлювати відстрочку або розстрочку виплати пенсії, тобто змінювати часові межі виплати.
Відтак із набранням законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі № 826/3858/18 позивач має право на отримання пенсійних виплат у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, починаючи з 05.03.2019.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у рішенні від 06.08.2019 у справі № 160/3586/19, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2020.
Разом з тим, скасування з 05.03.2019 в судовому порядку пункту 2 постанови № 103 не впливає на результат розгляду цієї справи по суті, оскільки станом на час виникнення спірних правовідносин відповідні норми постанови № 103 були діючими.
З урахуванням наведеного, правильними є висновки суду попередньої інстанції, в тому числі в частині відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій ГУ ПФУ в м. Києві щодо виплати позивачу у 2018 році лише 50% суми підвищення пенсії, в 2019 році лише 75% суми підвищення пенсії та зобов`язання ГУ ПФУ виплачувати йому 100% суми підвищення пенсії, перерахованої згідно зі  статтею 63 Закону № 2262-ХІІ, постановою № 704 та постановою № 103, починаючи з 01.01.2018 з врахуванням проведених раніше виплат, здійснивши виплату невідкладно та однією сумою, оскільки на момент перерахунку пенсії позивачу у березні 2018 року пенсійний орган керувався ще чинними положеннями постанови № 103, а підставою звернення позивача до суду з даним позовом були, на його думку, незаконні дії відповідача щодо виплати 50% у 2018 році та 75% у 2019 році суми підвищення пенсії.
Така ж правова позиція у спорі, що є тотожним спору, який розглядається, викладена Верховним Судом у справі № 640/19928/18 (постанова від 09.04.2020 року).
За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що рішення суду першої інстанції у цій справі в частині, що є предметом апеляційного оскарження, є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в ньому повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.
Міркування і твердження апелянта не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.
Згідно частини 1 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права.
Відповідно до частин 1-4 ст. 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
З огляду на вищезазначене, вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає.
Відповідно до пункту 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 241, 242, 308, 311, 315, 317, 321, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 14 травня 2020 року у справі № 500/800/20 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції виключно з підстав та у випадках, визначених частиною 4 та пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	В. С. Затолочний 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	Т. В. Онишкевич