Номер провадження: 22-ц/813/2031/20 
Номер справи місцевого суду: 402/274/18
Головуючий у першій інстанції Панчук А. І.
Доповідач Заїкін А. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2020 року                                                                 м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 402/274/18

Номер апеляційного провадження: 22-ц/813/2031/20

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
- головуючого судді – Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),
- суддів: - Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.,

учасники справи: 
- позивач – акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК»,
- відповідач – ОСОБА_1 , 

розглянувши у передбаченому статею 369 ЦПК України порядку цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області, ухвалене у складі судді Панчук А.І. 05 вересня 2019 року, 

встановив:

У березні 2018 року акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі – Банк)звернулося до Ульяновського районного суду Кіровоградської області з вищезазначеною позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № б/н від 26.04.2012 року, станом на 22.02.2018 року, в загальному розмірі – 106 599,04 грн., яка складається з: - заборгованість за кредитом – 8 896,70 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом – 89 050,00 грн.; - заборгованість за пенею та комісією – 3 100,00 грн.; - штраф (фіксована частина) - 500 грн.; - штраф (процентна складова) – 5 052,34 грн..
Банк обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідно до укладеного з ОСОБА_1 кредитним договором № б/н від 26.04.2012 року остання отримала кредит у розмірі – 10 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі – 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Підписання кредитного договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.
Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана Заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у Заяві.
При укладенні договору сторони керувалися положеннями ч. 1 ст. 634 ЦК України. 
Банк згідно з п. 2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті http:|//privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік.
Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачено можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору, умов договору з обслуговування рахунків. Таким чином, розмір відсоткової ставки може змінюватися Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, визначених в п. 1.1.3.1.9. Умов та правил надання банківських послуг. Пунктом 1.1.2.3 до обов`язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунку та про здійсненні операції по картрахунку. 
На підставі п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг відповідачка зобов`язалась погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором.
Пунктом 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що у разі невиконання зобов`язань за Договором Позичальник зобов`язаний на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку.
Згідно п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг власник картки зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту.
Відповідно до п. 2.1.1.12.9 Правил користування платіжною карткою боржник доручає списувати з будь-якого відкритого в Банку рахунку, в частості з картрахунку, грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов`язань.
Згідно з п. 1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг за незгодою зі зміною Правил та/або Тарифів Банку, які викладені на банківському сайті http:|//privatbank.ua/terms/pages/70/, позичальник зобов`язується надати Банку письмову заяву про розірвання договору та погасити виниклу перед Банком заборгованість. 
На підставі п. 2.1.1.3.5 Умов та правил надання банківських послуг клієнт доручає Банку здійснювати списання грошових коштів з його рахунків, відкритих у валюті кредитного ліміту в межах суми, які підлягають сплаті Банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку. 
Відповідно до п. 2.1.1.12.11 Правил користування платіжною карткою Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у встановленому Банком розмірі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за договором. 
Пунктом 1.1.3.2.2 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного Договору та/або у разі виникнення Овердрафту Банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов`язків в цілому або у встановленому Банком розмірі у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов`язків та інших обов`язків за цим договором. 
Банк свої обов`язки за кредитним договором виконав у повному обсязі.
Відповідачка не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Станом на 22.02.2018 року виникла заборгованість у вищевказаному розмірі.
Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не поінформує іншу сторона про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.
Не виконуючи належним чином вищевказані зобов`язання за кредитним договором, відповідачка порушила умови кредитного договору, у зв`язку з чим виникла заборгованість у вищевказаному розмірі (а. с. 2 – 4). 
Разом з позовом Банк надав суду заяви про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а. с. 40) та розгляд справи за відсутності представника Банку, в якій останній не заперечував проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення за наявності передбачени ч. 1 ст. 280 ЦПК України підстав (а. с. 41).
Ухвалою Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 25.03.2018 року було відкрито провадження у справі (а. с. 43 – 48).
Заочним рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 16.05.2018 року вищезазначений позов Банку задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість по кредитному договору № б/н від 26.04.2012 року у розмірі - 106 599,04 грн., яка складається з: - заборгованість за кредитом – 8 896,70 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом – 89 050,00 грн.; - заборгованість за пенею та комісією – 3 100,00 грн.; - штраф (фіксована частина) - 500 грн.; - штраф (процентна складова) – 5 052,34 грн.(а. с. 56 – 59).
Ухвалою Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 23.04.2019 року (а. с. 107 – 108) задоволено заяву ОСОБА_1 від 04.02.2019 року (а. с. 63 – 65) про перегляд вищевказаного заочного рішення.
Заочне рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 16.05.2018 року скасовано.
Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвалою Ульяновського районного суду Кіровоградської області від від 22.05.2019 року справу передано за підсудністю до Роздільнянського районного суду Одеської області (а. с. 138 – 139).
Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 21.062019 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено провести в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 16.07.2019 року (а. с. 147 – 147 зворотна сторона).
Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 16.07.2019 року закінчено підготовче провадження у справі. Призначено справу до судового розгляду на 05.08.2019 року (а. с. 162 – 162 зворотна сторона).
Представник позивача у судове засідання не з`явився. Надав заяву про підтримку позовних вимог в повному обсязі, з проханням розглядати справу без його участі.
Відповідач ОСОБА_1  у судове засідання не з`явилася. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Через канцелярію суду надала відзив на позов, відповідно до якого позовні вимоги вважає необґрунтованими та просила в позові відмовити, застосувати строки позовної давності.
Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 05.08.2019 року вищезазначений позов Банку задовольнити у повному обсязі.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за кредитним договором №б/н від 26.04.2012 року в розмірі - 106 599,04 грн., яка складається з: - заборгованість за кредитом – 8 896,70грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом – 89 050,00 грн.; - заборгованість за пенею та комісією - 3 100,00грн.; - штраф (фіксована частина)- 500,00грн.; - штраф (процентна складова) - 5 052,34 грн..
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку витрати по сплаті судового збору у сумі – 1 921,00 грн..
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 26.06.2012 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі - 10 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а. с. 7 - 32).
При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті (www:privatbank.ua), складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.
Заявою Відповідачки підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в Банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі.
Відповідно до умов договору п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено можливість зміни розміру кредитного ліміту, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і дає право Банку в будь –який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком.
Одночасно пунктом 1.1.3.2.4 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9. Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.5.7 до обов`язків позичальника відноситься слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту.
Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме - надав відповідачці кредит у встановленому Договором розмірі.
Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку» з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою».
Згідно п. 2.1.1.12.2 Договору в разі непогашення Клієнтом боргових зобов`язань за Кредитом до 25 числа місяця Клієнт сплачує Банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування.
У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом згідно п. 2.1.1.12.2.1. Договору Клієнт сплачує Банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування.
При непогашенні суми простроченого кредиту згідно п. 2.1.1.12.6.1. Договору на суму від 100 грн., Клієнт сплачує Банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом.
Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500.00 грн. + 5% від суми позову.
Відповідачка ОСОБА_1 не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості, таким чином у порушення умов кредитного договору.
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором ОСОБА_1 станом на 22.02.2018 року має заборгованість по кредиту у сумі - 106 599,04 грн., яка складається з: - заборгованість за кредитом - 8 896,70грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом – 8 9050,00грн.; - заборгованість за пенею та комісією - 3 100,00грн.; - штраф (фіксована частина) - 500,00грн.; - штраф (процентна складова) – 5 052,34 грн. (а. с. 5 - 6).
Відповідно до п. 1.1.7.11 «Умов та правил надання банківських послуг» Договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі цього строку жодна з сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору, він автоматично лонгується на той же строк.
За вказаних обставин суд першої інстанції прийшов до висновку, що вимоги позивача правомірні, регулюються умовами укладеного між сторонами договору та нормами чинного законодавства України і підлягають задоволенню у повному обсязі (а. с. 193 – 194).
ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог Банку.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено при недоведеністі обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.
Апелянт вказує на те, що суд безпідставно не прийняв доводи її відзиву на позов щодо пропуску Банком строку позовної давності – вона перестала виконувати свої обов`язки у 2012 році, а з позовом Банк звернувся у березі 2018 року. Заява-анкета не містить відомостей про ознайомлення з її змістом, отримання нею Умов та правил надання банківських послуг. Зі змісту анкети-заяви неможливо зробити висновок, чи було направлене її волевиявлення на отримання кредиту у встановленому позивачем розмірі. Умови та правила надання банківських послуг, правила користування платіжною карткою на неї не розповсюджуються, не є складовою частиною договору, оскільки вони не підписані нею. Розрахунок заборгованості не можна приймати до уваги, оскільки він не є первинним бухгалтерським документом. Суд не висунув Банку своєї вимоги про надання іншого розрахунку. Банк не надав первинні розрахункові документи на підтвердження видачі/перерахування коштів. Користування платіжної карткою можливо лише за наявності відкритого рахунку в Банку. У позові вказується про отримання кредиту 26.04.2012 року, а в розрахунку заборгованості борг вказується починаючи з 12.02.2014 року в розмірі – 5 728,46 грн.. Одночасне стягнення заборгованості за пенею та штрафом є подвійною відповідальністю, що є порушенням ст. 61 Конституції України. 
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16.12.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без руху.
17.02.2020 року ухвалою Одеського апеляційного суду відкрито апеляційне провадження. Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку, та копію апеляційної скарги було надіслано учасникам справи. Рекомендоване повідомлення про вручення Банку вищевказаної кореспонденції не повернулося до апеляційного суду. Від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи за її відсутністю.
Після цього копія ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку, та копію апеляційної скарги було надіслано Банку. Банк отримав напралену судом кореспонденцію.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23.04.2020 року було закінчено підготовку справи до апеляційного розгляду. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Представник Банку Яковлева-Ангеловська ОСОБА_2 у письмових поясненнях на апеляційну скаргу, які фактично є відзивом на апеляційну скаргу, просить відмовити в задоволення скарги у повному обсязі.
Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (їх виклик). У такому випадку судове засідання не проводиться.
Пунктом 1 ч. 4, п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ.
Малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 
Відповідно п. 1 ч. 1, ч. ч. 2, 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
В порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднанні з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1 – 5 цієї частини. 
Дана справа за ціною позову (106 599,04 грн.) є малозначною, тому вона підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Згідно зі ст. 369 ЦПК України справу розглянуто апеляційним судом без виклику її учасників. 
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Статтями 5, 12, 13, 81, 83 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити. 
Колегія суддів не погоджується з вищезазначеними висновками суду першої інстанції щодо необхідності задоволення позову Банку в повному обсязі. Висновки суду не відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. ст. 256, 257, 261, 509, 525, 526, 530, 626, 627, 628, 638,, 1048, 1049, 1054, 1056-1 ЦК України) та процесуального (ст. ст. 263, 264 ЦПК України) права, з огляду на наступне. 
На підставі наявних у справі, наданих її учасниками та досліджених судом доказів встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
26.02.2012 року ОСОБА_1 звернулася до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку (а. с. 7 – 7 зворотна сторона). У вказаній анкеті-заяві не вказано не вид кредитної картки, ні ліміт кредиту. 
Разом з тим, ОСОБА_1 у вищевказаній анкеті-заяві підтвердила, що підписана нею анкета-заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, та Тарифами банку, складає між ним та Банком кредитний договір. Він ознайомився і згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами Банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.
Відповідно до підписаної ОСОБА_1 довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів льготного періоду» (а. с. 8) розмір базової ставки відсотків становить – 2,5% у місяць. Розмір щомісячних платежів становить - 7% від заборгованості, але не менше - 50 грн. і не більше залишку заборгованості. Строк внесення щомісячних платежів – до 25 числа місяця, слідуючого за звітним. Пеня за несвоєчасне погашення заборгованості: 1) за кожний день прострочення кредиту = базова процентна ставка за договором : 30; 2) один раз на місяць при наявності прострочки по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочки від 50 грн. та більше = 1% від суми заборгованості у місяць. Штраф за порушення платежів по любому з грошових зобов`язань, більше ніж на 30 днів – 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісій 
У суді першої інстанції ОСОБА_1 заперечувала онайомлення та підписання нею доданих Банком до позову Умов та правил надання банківських послуг (а. с. 117 – 121, 156 – 160). 
У відповідності з наданим позивачем розрахунком відповідачка свої зобов`язання перед Банком не виконала, внаслідок чого у неї перед позивачем утворилася заборгованість, станом на 22.02.2018 року, в загальному розмірі – 106 599,04 грн., яка складається з: - заборгованість за кредитом – 8 896,70 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом – 89 050,00 грн.; - заборгованість за пенею та комісією – 3 100,00 грн.; - штраф (фіксована частина) - 500 грн.; - штраф (процентна складова) – 5 052,34 грн.. (а. с. 5 – 6). Вищевказаний розрахунок боргу відповідачкою не спростовано.
Між сторонами виникли правовідносини з кредитного договору.
За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. 
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.
Згідно із статями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно із ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 
Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. 
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною
За правилами, передбаченими ст. ст. 509, 525, 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом статті 1056-1 ЦК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Згідно із ст. 530 Цивільного Кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст.612 ЦК України).
За змістом ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі.
Щодо вищезначених доводів апелянта про помилковість висновку суду першої інстанції про необхідність задоволення позову в повному обсязі, колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.
Банк, пред`являючи вимоги про погашення заборгованості за кредитом, просив крім тіла кредиту (сума, яку фактично позичальник отримав в борг) у розмірі – 8 896,70 грн., стягнути, у тому числі, заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі – 89 050,00 грн., заборгованість за пенею та комісією у розмірі – 3 100,00 грн., штраф (фіксована частина) у сумі – 500,00 грн. та штраф (процентна складова) у сумі – 5 052,34 грн..
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості посилався на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті банку, як невід`ємні частини вищевказаного кредитного договору.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме доданий Банком до позову витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку розумів відповідач та ознайомився і погодився з ним, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк».
Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування, що вказано й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у провадженні № 6-16цс15 і не спростовано позивачем при розгляді справи, яка переглядається.
Колегія суддів вважає, що у даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої – договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ «ПриватБанк» у період – з часу виникнення спірних правовідносин (27 вересня 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (09 липня 2019 року надходження позову до суду), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Надані Банком Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання Банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку – в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Аналогічна правова позиція про неможливість вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, однак щодо Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) та, зокрема пункту 5.5 цих Умов, яким установлено позовну давність тривалістю у п`ять років, оскільки такі не містять підпису позичальника, а також через те, що у заяві останнього домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає, викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).
Колегія суддів зазначає, що наявність в указаних справах неоднакових редакцій та положень Умов і Правил банківських послуг не мають правового значення, оскільки в обох випадках вид банківського кредиту, з огляду на їхній характер, цільове спрямування та об`єкт кредитування є тотожним – споживче кредитування, а визначальним є не безпосередньо вид чи характеристика умов щодо яких сторони досягли згоди та уклали договір, а саме встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору.
Колегія суддів вважає, що витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, що розміщені на сайті: https:// www.privatbank.ua та містяться у матеріалах цієї справи (а. с. 9 - 32), не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 26 квітня 2012 року шляхом підписання анкети-заяви.
Такі висновки відповідають правовим висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19, від яких не було відступлено Верховним Судом у постанові від 06.05.2020 року у справі № 358/384/19.
Частиною 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про необхідність задоволення позову з посиланням на укладення договору в порядку ч. 1 ст. 634 ЦК України з посиланням на підписання анкети-заяви, оскільки позичальниця ОСОБА_1 у суді першої інстанції заперечувала ознайомлення та підписання нею доданих Банком до позову Умов та правил надання банківських послуг (ст. 12, ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 81 ЦПК України). 
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що у позові Банк вказав: «… ОСОБА_1 …отримав кредит у розмірі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки…» (а. с. 2, 4-й абзац знизу).
Відповідно до наявної у справі, підписаної ОСОБА_1 довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів льготного періоду» (а. с. 8), розмір базової ставки відсотків становить – 2,5% у місяць, що становить – 30% річних. Розмір щомісячних платежів становить - 7% від заборгованості, але не менше - 50 грн. і не більше залишку заборгованості. Строк внесення щомісячних платежів – до 25 числа місяця, слідуючого за звітним. 
Згідно з наданим Банком розрахунком заборгованості станом на 22.02.2018 року у стовпчику «Сальдо поточної заборгованості за кредитом» вказано борг у сумі – 8 444,72 грн., у стовпчику «Сальдо простроченої заборговансоті за кредитом» вказано борг у сумі – 451,98 грн.. Разом це становить – 8 896,70 грн., що є менше суми отриманих коштів у розмірі – 10 000,00 грн..
У стовпчику «Загальна заборгованість за процентами (накопичувальним підсумком)» вказано борг у сумі 89 050,00 грн., який визначений з порушенням умов, вказаних у вищевказаній довідці (2,5% у місяць), з розрахунку 42% річних. 
Вищевказаний розрахунок заборгованості відповідачка не спростувала. Отримання та користування відповідачкою коштів підтверджується наданою Банком випискою по картковому рахунку (а. с. 126 – 135, 171 – 173 зворотна сторона)
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальницею кошти в добровільному порядку Банку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
З врахуванням отримання та користування відповідачкою коштів, встановлення розміру процентів за користування коштами у підписаній позичальницею довідці (а. с. 8), наявності заяви ОСОБА_1 про застосування строку позовної давності (а. с. 63 – 65, 117 – 121, 156 – 160) колегія суддів приходить до висновку, що на користь Банку необхідно стягнути: 1) заборгованість за тілом кредиту в розмірі – 8 896,70 грн.. Вказаний розмір заборгованості вказаний у розрахунку станом на 23.03.2015 року (початок відліку позовної давності); 2) проценти за користування кредитом у розмірі – 12 542,69 грн.. Вказаний розмір заборгованості визначений, виходячи з наступного.
Банк у позові вказує на наявність між сторонами договірних відносин, посилаючись, зокрема на положення Умов та правил надання банківських послуг. 
Пунктом 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг, які додані Банком до позову і на які посилається Банк, передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не поінформує іншу сторону про припинення дії Договору він автоматично лонгується на такий самий строк (а. с. 20).
Пунктом 2.1.1.2.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що після закінчення строку дії відповідна Карта продовжується Банком на новий строк (шляхом надання Клієнту Карти з новим строком дії) за зверненням Клієнта до Банку (а. с. 26).
Враховуючи відсутність у справі відомостей про перевипуск картки, строк дії договору закінчився – 26.04.2016 року. Після цієї дати нарахування договірних відсотків неможливо. Вимог про стягнення з інших підстав, зокрема за ст. ст. 625, 1048 ЦК України Банк не заявляв. 
    Станом на 26.04.2016 року заборгованість по відсоткам становить – 16 376,28 грн.. Підлягають стягненню відсотки у розмірі – 12 542,69 грн., який визначений з врахуванням відомостей довідки (2,5% у місяць) та позову (27,6% річних), а також заяви про застосування позовної давності, у наступному порядку: 1) 16 376,28 грн. (заборгованість станом на 26.04.2016 року) – 1 723,61 грн. (заборгованість станом до 23.03.2015 року) = 14 652,67 грн. (заборгованість станом на 26.04.2016 року з врахуванням позовної давності); 2) 42% (розмір процентів у розрахунку) – 27,6% (розмір процентів, вказаних у позові) = 14,4% (різниця на яку Банк безпідставно збільшив розмір процентів); 3) 14 652,67 грн. х 14,4% = 2 109,98 грн. (сума безпідставно збільшених процентів); 4) 14 652,67 грн. – 2 109,98 грн. = 12 542,69 грн. (розмір процентів, який підлягає стягненню станом на 22.02.2018 року з врахування позовної давності). 
Колегія суддів не приймає до уваги доводи відповідачки про необхідність відраховувати позовну давність з 2012 року, оскільки відповідно до наданого Банком розрахунку, який не спростований відповідачкою, заборгованість за тілом кредиту та процентами починається рахуватися з 26.03.2014 року, а вищевказаною довідкою передбачено сплату щомісячного платежу. Банк звернувся з позовом до суду – 23.03.2018 року, тому відлік позовної давністі треба рахувати з – 23.03.2015 року. 
Положення Умов та правил надання банківських послуг про збільшення позовної давності до 50 років (п. 1.1.7.31) колегія суддів також не приймає, виходячи з того, що Умови та правила надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору.
У задоволенні вимог Банку про стягнення пені та комісії у сумі – 3 100,00 грн., колегія суддів вважає необхідним відмовити, виходячи з наступного.
У розрахунку заборгованості вказано розмір заборгованості за пенею та комісією та пенею разом у сумі – 3 100,00 грн. (а. с. 5 – 6). Комісія нараховується, щомісячно. При цьому, як вказувалося вище не можна вважати наявними між сторонами договірних відносин. Тому, стягнення щомісячної комісії за невідомі послуги є протиправним. Відомкремити суму нарахованої пені від комісії, апеляційний суд, виходячи з його повноважень, позбавлений можливості. 
Щодо позовних вимог Банку про стягнення заборгованості по штрафам колегія суддів зазначає наступне.
Згідно підписаної ОСОБА_1 довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів льготного періоду» (а. с. 8) розмір штрафу за порушення платежів по любому з грошових зобов`язань, більше ніж на 30 днів становить – 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісій. 
Таким чином, розмір штрафу, яки підлягає стягненню з відповідачки на користь Банку становить – 1 571,97 грн. = 500,00 грн. + (8 896,70 грн. + 12 542,69 грн.) х 5%.  
Виходячи з вищевикладеного, підлягають задоволенню позовні вимоги Банку про стягення заборгованості за тілом кредиту в розмірі – 8 896,70 грн., про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі – 12 542,69 грн. та штраф у сумі - 1 571,97 грн., усього в загальному розмірі – 23 011,36 грн..
В задоволенні решти позовних вимог Банку необхідно відмовити. 
Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно не застосував позовну давність, помилкове посилання суду на укладення договору згідно ст. 634 ЦК України, одночасне стягнення заборгованості за пенею та штрафом є подвійною відповідальністю, є обгрунтованими. 
Доводи апелянта про те, що розрахунок заборгованості не є первинним бухгалтерським документом, Банком не надано первинних розрахункових документів на підтвердження надання коштів, користування платіжної карткою можливо лише за наявності відкритого в Банку рахунку, у позові вказується про отримання кредиту 26.04.2012 року, а в розрахунку заборгованості борг вказується починаючи з 12.02.2014 року в розмірі – 5 728,46 грн., є такими, що не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та зводяться до переоцінки доказів і незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції, а тому не мають наслідком задоволення апеляційної скарги.
Доводи апелянта про те, що суд не висунув Банку своєї вимоги про надання іншого розрахунку є неспроможними, виходячи з положень ст. ст. 12, 13 ЦПК України щодо змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства.
Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 є частково обґрунтованою, а тому підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.
Оскільки висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції порушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову Банку за вищевказаного обґрунтування.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Таким чином, необхідно змінити розподіл судових витрат.
На підставі ст. ст. 133, 141 ЦПК України підлягає стягненню: 1) з ОСОБА_1 на користь Банку документально підтверджений сплачений судовий збір за подання позову -1 762,00 грн. (а. с. 1) пропорційно розміру задоволених позовних вимог (22%) у розмірі – 387,64 грн. = 1 762,00 грн. х 22%; 2) з Банку на користь ОСОБА_1 документально підтверджений сплачений судовий збір за подання заяви про перегляд заочного рішення - 384,00 грн. (а. с. 79), за подання апеляційної скарги у сумі – 2 643,00 грн. (а. с. 232), разом – 3 028,20 грн. пропорційно розміру відмовлених позовних вимог (78%) у розмірі – 2 361,22,64 грн. = 3 027,20 грн. х 78%; 
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасинка справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

РішенняРоздільнянського районного суду Одеської області від 05 серпня 2019 року - скасувати. Ухвалити нове судове рішення.

Позов акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково. 

Стягнути з  ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків –  НОМЕР_1 )на користь Акціонерного товариства комерційного бану «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570)заборгованість за кредитним договором № б/н від 26.04.201у року станом на 22 лютого 2018 року в загальному розмірі – 23 011 (двадцять три тисячі одинадцять) грн. 36 коп., яка складається з: - заборгованість за тілом кредиту в розмірі – 8 896 (вісім тисяч вісімсот дев`яносто шість) грн. 70 коп.; - заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі – 12 542 (дванадцять тисяч п`ятсот сорок дві) грн. 69 коп.; - штраф у сумі - 1 571 (одна тисяча п`ятсот сімдесят одна) грн. 97 коп.. 

В решті позовних вимог Банку – відмовити.

Здійснити перерозподіл судових витрат. 

Стягнути з  ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків –  НОМЕР_1 )на користь Акціонерного товариства комерційного бану «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570)судовий збір у сумі - 387 (триста вісімедсят сім) грн. 64 коп..

    Стягнути з Акціонерного товариства комерційного бану «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570)на користь  ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків –  НОМЕР_1 )судовий збір у сумі - 2 361 (дві тисячі триста шістдесят одна) грн. 22 коп..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін 

Судді: О. В. Князюк 

О. М. Таварткіладзе