УХВАЛА

05 серпня 2020 року 
м. Київ
справа № 215/4574/17 (2-а/215/15/19)
адміністративне провадження № К/9901/7818/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Єресько Л.О.,
суддів: Загороднюка А.Г.,  Соколова В.М., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 травня 2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2019 року у справі № 215/4574/17 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривому Розі ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, 

УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області із позовом до Виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривому Розі ради, де просив:
визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка виявилась у ненадані належної відповіді на запит від 20 липня 2017 року;
зобов`язати відповідача протягом 15-ти днів надати відповідно до законодавства належну обґрунтовану відповідь на запит від 20 липня 2017 року;
стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування завданої позивачу моральної шкоди у сумі 96000 грн;
допустити негайне виконання рішення суду, але не більше ніж за один місяць.
Рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 травня 2019 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2019 року, у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою.
Ухвалою Верховного Суду від 07 квітня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху, з підстав недотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Заявникові надано строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом надання до суду документу про сплату судового збору в установленому законом розмірі або доказів наявності підстав для звільнення від сплати судового збору, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження з наданням відповідних доказів, що підтверджують поважність причин пропуску вказаного строку. 
Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, ухвалу Верховного Суду від 07 квітня 2020 року отримано скаржником- 11 липня 2020 року.
16 липня 2020 року від скаржника на виконання ухвали про залишення без руху касаційної скарги надійшла заява, де, зокрема, просить: звільнити від сплати судового збору; поновити строк на касаційне оскарження.
Перевіривши доводи вищевказаної заяви, суд касаційної інстанції виходить з наступного.
Клопотання про звільнення від сплати судового збору вже розглядалося судом касаційної інстанції та відповідно в ухвалі Верховного Суду від 07 квітня 2020 року заявнику вже вказувалося, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.
Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.
Проте, скаржник не надав до суду доказів на підтвердження обставин того, що станом на момент звернення до суду його майновий стан у 2020 році об`єктивно перешкоджає сплати судовий збір. Так, ОСОБА_1 не вказано про наявність або відсутність джерел доходів у 2019 році. Скаржник повторно надає довідку Тернівського УПСЗН м. Кривий Ріг від 25 червня 2020 року № 3704 про суму отриманої ним компенсації по догляду за інвалідом І групи за період з червня 2018 року по травень 2020 року. Подана скаржником довідка вказує лише на розмір отриманої компенсації, а не річного доходу, а тому не може бути доказом на підтвердження майнового стану особи.
Разом з тим, доказів, зазначених в ухвалі Верховного Суду від 07 квітня 2020 року, що компенсаційна виплата по догляду за особою з інвалідністю І групи є єдиним джерелом доходу, в тому числі, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік скаржником не додано.
Крім того, сам по собі факт отримання особою щомісячної компенсаційної виплати як непрацюючій працездатній особі, яка доглядає за особою з інвалідністю І групи не позбавляє цю особу права та можливості отримання інших доходів.
Так, позивачем не надано достатніх доказів, відповідно до яких суд може розглянути клопотання про звільнення від сплати судового збору, ураховуючи розмір річного доходу за попередній календарний рік. Таким доказом може слугувати, зокрема, довідка органу доходів і зборів про відсутність інших доходів за попередній календарний рік.
Аналогічний підхід застосовано Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 10 травня 2019 року у справі № 9901/166/19. 
Заявляючи повторне клопотання про звільнення від сплати судового збору скаржник доказів на підтвердження скрутного майнового стану або відсутності джерел доходу суду касаційної інстанції не надає.
Також, касаційну скаргу було залишено без руху з підстав пропуску скаржником строку на касаційне оскарження та зобов`язано надати клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням причин пропуску такого строку та надання відповідних доказів на підтвердження їх поважності.
Однак скаржником не виконано вказані вимоги ухвали Верховного Суду від 07 квітня 2020 року. Доказів поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження, а саме: конверта з відбитками та штрихкодовими ідентифікаторами установи поштового зв`язку, довідки відділення поштового зв`язку тощо на підтвердження отримання вказаної копії судового рішення скаржником не надано.
Натомість в заяві про усунення недоліків касаційної скарги скаржник повторно вказує, що копію оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції отримано ним 15 жовтня 2019 року. Зазначає, що вперше касаційну скаргу було подано до суду касаційної інстанції з дотриманням 30 денного строку на касаційне оскарження, а саме 23 жовтня 2019 року. Повторно вказує, що зворотнє поштове повідомлення з відміткою про отримання ним оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції знаходиться в матеріалах справи.
Разом з тим, в ухвалі Верховного суду від 07 квітня 2020 року скаржнику вказувалося, що матеріали справи на час подання касаційної скарги у суді касаційної інстанції відсутні.
Суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.
Необхідно зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Аналогічний підхід застосовано Верховним Судом в ухвалах від 17 квітня 2018 року у справі № 9901/473/18, від 11 березня 2019 року у справі № 9901/95/19, від 08 квітня 2019 року у справі № 9901/138/19 та від 03 червня 2019 року у справі № 640/3940/19.
Також, суд вважає за необхідне зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.
Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.
Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.
Колегія суддів зауважує, що норми КАС України не містять виключень або підстав для звільнення учасників процесу від обов`язку надавати докази до суду та доводи ті обставини, які є підставами для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.
Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з частиною 1 статті 77 КАС України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що пропуск такого строку дійсно пов`язаний з об`єктивно непереборними обставинами чи істотними перешкодами.
З урахуванням наведеного, відсутні підстави для визнавання поважними причини пропуску строку на касаційне оскарження та підстави для поновлення такого строку.
Станом на 04 серпня 2020 року інших документів на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 07 квітня 2020 року не надходило.
Таким чином, станом на момент постановлення цієї ухвали скаржником вимоги ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху не виконано.
Водночас у касаційній скарзі ОСОБА_1 просить передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
Вирішуючи дане клопотання, колегія суддів виходить з наступного.
Підстави та порядок передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду встановлені статтями 346, 347 КАС України.
Згідно з частинами третьою- шостою статті 346 КАС України (в редакції Закону України від 02.10.2019 N 142-IX) суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати, передає справу на розгляд Великої Палати, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду; якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Великої Палати; якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики. Відповідно до частини 6 статті 346 КАС України  справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної юрисдикції, крім випадків, якщо:
1) учасник справи, який оскаржує судове рішення, брав участь у розгляді справи в судах першої чи апеляційної інстанції і не заявляв про порушення правил предметної юрисдикції;
2) учасник справи, який оскаржує судове рішення, не обґрунтував порушення судом правил предметної юрисдикції наявністю судових рішень Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду у справі з подібною підставою та предметом позову у подібних правовідносинах;
3) Велика Палата Верховного Суду вже викладала у своїй постанові висновок щодо питання предметної юрисдикції спору у подібних правовідносинах.
Зі змісту зазначеної норми слідує, що така підстава передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, як незгода скаржника з судовими рішеннями судів попередніх інстанцій відсутня.
Крім цього, справа передається на розгляд Великої Палати Верховного Суду у разі відкриття касаційного провадження у справі судом касаційної інстанції (у цьому випадку - Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду) та виявлення в ході розгляду касаційної скарги підстав для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, передбачених статтею 346 КАС України.
КАС України чітко визначає випадки, у яких перегляд судових рішень (залежно від категорії справи) здійснює саме Велика Палата Верховного Суду, а також підстави такого перегляду в окремих випадках.
Виходячи з вищенаведеного, у задоволенні клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, необхідно відмовити.
Пунктом 4 частини 1 статті 333 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.
Враховуючи вищевикладене, відсутність відповідних доказів щодо поважності підстав пропуску строку на касаційне оскарження, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для застосування пункту 4 частини 1 статті 333 КАС України за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 щодо усунення недоліків касаційної скарги. 
Керуючись пунктом 4 частини 1 статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:
Визнати неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку на касаційне оскарження рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 травня 2019 року та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2019 року у справі № 215/4574/17.
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 травня 2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2019 року у справі № 215/4574/17 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривому Розі ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди.
Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду. 
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	Л.О. Єресько А.Г. Загороднюк   В.М. Соколов