Справа № 465/7397/18                                Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є. 
Провадження № 22-ц/811/4260/19                        Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В. 
Категорія: 62

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
       30 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого - судді Ніткевича А.В., 
суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,
секретаря Юзефович Ю.І.
       з участю представника апелянта ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 – ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 10 травня 2019 року у складі судді Радченка В.Є. у справі за позовом ОСОБА_3 до Львівської міської ради, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Першої Львівської державної нотаріальної контори, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-
встановила:
У листопаді 2018 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Львівської міської ради, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Першої Львівської державної нотаріальної контори, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, просив суд визначити додатковий строк тривалістю три місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Вимоги обґрунтовував тим, що є спадкоємцем після смерті матері до її майна в частині 1/5 частини кв АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 . З матір`ю мав хороші відносини, надавав постійний догляд, займався постійним утриманням, помагав матеріально і фізично при перебуванні її у лікарні під час лікування. Після її смерті допомагав в організації поховання, надав частину коштів на пам`ятник батькам. Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на все належне їй майно, в тому числі на 1/5 частину квартири на АДРЕСА_3 . Дана квартира належала на праві спільної сумісної власності батькам позивача. Після смерті батька, 1/5 частини квартири, що належала батькові, перейшла у власність братові ОСОБА_6 , який в подальшому помер. Залишилось відкритим питання щодо спадкування 1/5 частини квартири, що належала матері. Маючи намір прийняти спадщину, позивач 07 листопада 2018 року звернувся до Першої Львівської державної нотаріальної контори. Нотаріусом заведено спадкову справу 02.04.2013 за № 103/2013, проте відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через пропуск терміну на подачу заяви. Надав суду медичні документи, які на його думку, свідчать про поважність причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини. Просив позов задовольнити.
Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 10 травня 2019 року позов  ОСОБА_4 до Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Перша Львівська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - задоволено.
Визначено  ОСОБА_4  додатковий тримісячний строк з моменту набрання цим рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті його матері, ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Судові витрати компенсовано за рахунок держави.
Рішення суду оскаржила ОСОБА_2 , яка не брала участі у справі, однак вважає, що оскаржуваним рішенням порушено її права.
Вважає рішення незаконним, ухваленим з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
В апеляційній скарзі покликається на те, що позов пред`явлений до неналежного відповідача, оскільки після смерті ОСОБА_5 , яка була матір`ю її чоловіка, останній звернувся у державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець першої черги
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її чоловік ОСОБА_6 і вона звернулася із заявою про прийняття спадщини, за результатами чого заведено спадкову справу № 62802428 у спадковому реєстрі.
03.07.2019 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 , спадщина на яку видано свідоцтво складається з 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 .
Таким чином, відповідачами у такій категорії справ є спадкоємці, які прийняли спадщину, що відповідає правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.12.2018, справа № 570/3439/16.
Разом з цим, позивач не вказав, а суд не встановив коло усіх спадкоємців померлої ОСОБА_5 , як наслідок не залучено її, як спадкоємця ОСОБА_6 , який у визначений законом строк подав заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 .
Апелянт звертає увагу на те, що позивачу було відомо про смерть матері, як наслідок відкриття спадщини, а неприйняття спадщини у строки, визначені законом, відбулося через юридичну необізнаність.
Крім цього, як зазначає сам позивач, у нього була домовленість із ОСОБА_6 про те, що останній відшкодує йому 1/5 частку квартири у грошах.
Звертає увагу на те, що суд після закінчення підготовчого засідання прийняв подані позивачем медичні документи, які свідчать про поважність пропуску строку для прийняття спадщини, при цьому, із таких документів слідує, що загальний стан здоров`я ОСОБА_4 задовільний, він відмовлявся від госпіталізації, тому у нього не було перешкод для подання відповідної заяви у нотаріальну контору.
       Вважає, що у позовній заяві відсутні належні докази того, що у позивача ОСОБА_4 протягом шести місяців з часу відкриття спадщини існували такі обставини, які створювали істотні труднощі для подання заяви про прийняття спадщини.
       Вважає, що вона, як дружина ОСОБА_6 , який прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_5 , тобто набув спадкових прав, має право на спадщину, до складу якої входить 1/5 частина спірної квартири, про що було відомо позивачу, однак останній такі обставини приховав.
Просить скасувати рішення Галицького районного суду м. Львова від 10 травня 2019 року та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
19.02.2020 на адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_4 – ОСОБА_7 , у якому просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити.
В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала, в обгрунтування надала пояснення, аналогічні доводам скарги.
Позивач ОСОБА_4 , представник відповідача Львівської міської ради та представник третьої особи Першої Львівської державної нотаріальної контори будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи в судове засідання не прибули, станом на час розгляду справи лише представник третьої особи подав клопотання про розгляд справи без його участі, інші не повідомили про причину неявки.
На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися. 
Клопотання позивача ОСОБА_4 про відкладення розгляду справи надійшло після закінчення розгляду справи о 11 год. 48 хв., що відображено при виготовленні повного тексту судового рішення.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити виходячи із такого.
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Колегія суддів приходить переконання, що оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам закону.
Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що у позивача були істотні труднощі на вчинення дій, пов`язаних із поданням заяви про відкриття спадщини, зумовлені станом здоров`я, що підтверджується наданими позивачем документами про інвалідність та медичними документами, тому причини пропуску строку позивачем звернення на прийняття спадщини визнано поважними.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. 
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 
За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
В обох випадках спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, і, крім того, юридичні особи та інші учасники цивільних відносин.
Частиною першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. 
Судом встановлені такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.
ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 77 років померла ОСОБА_5 , актовий запис № 416, що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_1 (а.с. 5).
Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 позивач є сином ОСОБА_5 та покійного ОСОБА_8 (а.с. 6, 10).
Таким чином, позивач ОСОБА_4 є спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_5 .
З копії свідоцтва про право власності на квартиру № Г-00602 від 19.01.1995 встановлено, що квартира АДРЕСА_2 належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_2 (а.с. 11).
Таким чином, після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на належну їй 1/5 частку квартири АДРЕСА_2 .
07.11.2018 позивач звернувся до Першої державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 14).
Листом від 22.10.2018 вих. № 1809/02-14 завідуючий Першою державною нотаріальною конторою повідомив ОСОБА_4 про відмову в оформленні спадкових прав через пропущення позивачем визначеного ст. 1270 ЦК України 6-ти місячного строку на прийняття спадщини (а.с. 15).
Звертаючись з позовними вимогами позивач ОСОБА_4 зазначав про спадкування його братом спадщини після смерті їхнього батька та в подальшому смерть брата, при цьому відкритим залишалося питання стосовно спадкування після смерті матері, маючи намір прийняти спадщину звертався із заявою, однак йому відмовлено у зв`язку з пропуском строку визначеного ст. 1270 ЦК України.
Оцінюючи та перевіряючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо порушення оскаржуваним рішенням її прав та інтересів, а також наявність спадкових прав відносно спірного майна, колегія суддів враховує те, що суд першої інстанції звертався у державну нотаріальну контору із запитом про надання витягу (інформаційної довідки) із Спадкового реєстру після смерті ОСОБА_5 (а.с. 42).
Так, з інформаційної довідки із Спадкового реєстру від 27.02.2019 слідує, що після смерті ОСОБА_5 була заведена спадкова справа 02.04.2013, № у реєстрі НОМЕР_3 (а.с. 46).
Наведене дає підстави для беззаперечного висновку про те, що на момент розгляду справи суду першої інстанції було відомо про відкриття спадкової справи після смерті ОСОБА_5 , яка була заведена, як зазначає сам позивач не за його заявою, тобто було відомо про наявність інших спадкоємців, крім позивача, однак суд першої інстанції таку не витребував та не досліджував, що стало наслідком неповного з`ясування обставин у справі, складу учасників спірних правовідносин та ухвалення рішення про права та обов`язки осіб, які не брали участь у справі.
Згідно з усталеною судовою практикою у такій категорії спорів (визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини), при відсутності інших спадкоємців за заповітом чи за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Отже, визначення кола спадкоємців при розгляді такої категорії спорів є обов`язковим.
Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є виключним правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обгрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц.
З копії свідоцтва про прийняття спадщини за законом слідує, що ОСОБА_6 (брат позивача та чоловік апелянта ОСОБА_2 ) прийняв спадщину та зареєстрував право власності на 1/5 частку квартири (спадщину) після смерті свого батька ОСОБА_8 (а.с. 12, 13).
У додатках до апеляційної скарги ОСОБА_2 долучила копії матеріалів із спадкової справи з яких слідує, що 02.04.2013 року її чоловік ОСОБА_6 звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті його матері ОСОБА_5 (а.с. 134).
Згідно із свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_4 ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 132). 
03.07.2019 року ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 , у спадкову масу після смерті якого увійшла 1/2 частина квартири АДРЕСА_2 (а.с. 133-137).
Згідно із вказаним свідоцтвом зазначена частина квартири належала спадкодавцю: 1/5 частина на підставі свідоцтва про право власності на квартиру № Г-00602 від 19.01.1995 року; 1/5 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.04.2003 року; 1/10 частина квартири – на підставі свідоцтва про право власності належала ОСОБА_5 , його матері, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якої був її син ОСОБА_6 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав.
Таким чином, всупереч доводам позивача ОСОБА_4 , він не є єдиним спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_5 , зокрема спадкоємцем є також її син ОСОБА_6 , який у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті матері, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 не отримавши свідоцтва про право на спадщину, при цьому спадщину після його смерті прийняла дружина ОСОБА_2 .
З врахуванням наведеного, належним відповідачем за позовом ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 є апелянт ОСОБА_2 , однак до участі у справі залучена не була, натомість позовні вимоги пред`явлені до Львівської міської ради, яка не повинна відповідати за цим позовом. 
Зазначені процесуальні порушення не можуть залишитися поза увагою суду та є самостійною підставою для скасування судового рішення, відповідно ухвалення ного рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Що стосується доводів позивача ОСОБА_4 щодо поважності пропуску строку для подання заяви прийняття спадщини та відповідних заперечень апелянта ОСОБА_2 в цьому контексті, колегія суддів враховує таке.
Частиною 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
У разі пропуску строку для прийняття спадщини для спадкоємців передбачається цивільно-правова відповідальність, яка полягає у позбавленні їх права на прийняття спадщини.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Аналіз вищезазначеної норми закону свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: від 26 вересня 2012 року № 6-85цс12, від 4 листопада 2015 року № 6-1486цс15.
Як роз`яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Таким чином, визнання причин пропуску строку для прийняття спадщини поважними має бути обґрунтованим відповідними доказами.
Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Перелік обставини, які свідчать про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини законом не визначено, а тому вони підлягають з`ясуванню та оцінці судом у кожному конкретному випадку.
За наслідком розгляду справи № 565/1145/17 у постанові від 26 червня 2019 року Верховний Суд висловив позицію щодо критеріїв визначення поважності причин попуску строку для прийняття спадщини з наведенням переліку окремих причин, які такими визнаються: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Цей перелік не є вичерпним.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 є інвалідом ІІІ групи, загальне захворювання, що підтверджується копією Довідки до Акта огляду МСЕК Серія 10 ААА НОМЕР_5 854787 (а.с. 74).
Рекомендована робота без психо-емоційних навантажень.
Інші копії медичної документації свідчать про проходження ОСОБА_4 поточного огляду протягом 2012-2013 років, зокрема у кардіолога, періодичне здавання позивачем аналізу крові (а.с. 75-92).
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить переконання про те, що відповідне лікування позивача, його форма, з врахуванням строку такого, а також поставлених діагнозів не може вважатися поважними та непереборними причинами, що перешкоджали ОСОБА_4 своєчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою для прийняття спадщини.
Крім цього, апеляційний суд враховує те, що пропущений строк становить понад шість років, а як зазначає сам позивач, про смерть матері йому було відомо, він допомагав їй при лікуванні та займався організацією поховання, на час її смерті був у віці 56 років.
Разом з цим, суд першої інстанції не звернув на зазначене увагу і ухвалив рішення, яке не відповідає матеріалам справи, а також нормам матеріального і процесуального права.
За відсутності доказів, які б безперечно свідчили про намагання вчинити позивачем ОСОБА_4 активних та свідомих дій щодо спадкування, з метою прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 та наявності обставин, які таке об`єктивно унеможливлювали, колегія суддів приходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову та як наслідок скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 368, 372, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України,  колегія суддів, -
постановила:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Галицького районного суду м. Львова від 10 травня 2019 року скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову  ОСОБА_3 до Львівської міської ради, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Першої Львівської державної нотаріальної контори, про визначення додаткового строку для подання заяви прийняття спадщини – відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_3 на користь  ОСОБА_2  судовий збір у розмірі 1057 (одна тисяча п`ятдесят сім) грн. 20 коп., сплачений за подання апеляційної скарги.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 01 липня 2020 року.

Головуючий:                                                                                 А.В. Ніткевич   

Судді:                                                                           С.М. Бойко

С.М. Копняк