Ухвала     
 
04 серпня 2020 року
м. Київ
 
справа № 335/9926/18
провадження № 61-11110ск20 
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу приватного підприємства «Укрінвест-Бюро» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 квітня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 17 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до приватного підприємства «Ориент», товариства з обмеженою відповідальністю «СП МДМ», треті особи: державний реєстратор комунального підприємства «Центр надання послуг» Балабинської селищної ради Запорізької області Гопка Юрій Володимирович, приватне підприємство «Укрінвест-Бюро», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання права спільної сумісної власності, скасування рішень та записів про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Приватне підприємство «Укрінвест-Бюро» (далі - ПП «Укрінвест-Бюро») 22 липня 2020 року засобами поштового зв`язку подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 квітня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 17 червня 2020 року.
 
На підставі касаційної скарги ПП «Укрінвест-Бюро» не може бути вирішено питання про відкриття касаційного провадження. Пунктами 4, 6 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено рішення (ухвала), що оскаржується та клопотання особи, яка подає скаргу.
 
У прохальній частині касаційної скарги ПП «Укрінвест-Бюро» просить скасувати рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 квітня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 17 червня 2020 року повністю та ухвалити нове рішення про залишення позову без задоволення. 
 
Аналіз змісту касаційної скарги свідчить, що ПП «Укрінвест-Бюро» указує, що оскарженими рішеннями незаконно визнано право спільної сумісної власності на спірне нерухоме майно лише за позивачами.
 
Разом із тим, постановою Запорізького апеляційного суду від 17 червня 2020 року рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 квітня 2019 року скасовано в частині задоволення позовних вимог про визнання права спільної сумісної власності за позивачами на допоміжні приміщення в будівлі літ. К-4 інв. № 1000094 за адресою: АДРЕСА_1 та в частині скасування рішень реєстратора про їх державну реєстрацію та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні цих позовних вимог. В решті рішення (в частині задоволення вимог про скасування записів про проведену державну реєстрацію допоміжних приміщень у вказаній будівлі) залишено без змін.
 
ПП «Укрінвест-Бюро» необхідно конкретизувати клопотання касаційної скарги та зазначити у якій саме частині ним оскаржуються рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 квітня 2019 року та постанова Запорізького апеляційного суду від 17 червня 2020 року і викласти вимоги касаційної скарги відповідно до повноважень суду касаційної інстанції з урахуванням положень статті 409 ЦПК України. 
 
Окрім цього, 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» № 460-IX від 15 січня 2020 року.
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
 
Тлумачення вказаних норм ЦПК України свідчить, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених в пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково вказуватися у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.
 
З урахуванням викладеного, особі, яка подала касаційну скаргу, необхідно вказати підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), обґрунтувати неправильне застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Таким чином, особі, яка звернулась із касаційною скаргою, необхідно надати уточнену касаційну скаргу та її копії відповідно до кількості учасників справи.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього  Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Керуючись статтями 185, 260, 392, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу приватного підприємства «Укрінвест-Бюро» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 квітня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 17 червня 2020 року залишити без руху. 
 
Встановити для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                           В. І. Крат