Постанова 
Іменем України 
 
25 червня 2020 року
м. Київ
 
справа № 709/547/17
провадження № 61-47347ск18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., 
Червинської М. Є.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Агроко», 
треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агроко» на ухвалу Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 19 червня 2018 року у складі судді Чубая В. В. 
та постанову Апеляційного суду Черкаської області від 11 вересня 2018 року 
у складі колегії суддів: Бабенка В. М., Василенко Л. І., Сіренка Ю. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1. Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
 
У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулась з позовом 
до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю (далі - СТОВ) «Агроко» про витребування земельної ділянки з чужого незаконного користування.
18 квітня 2018 року СТОВ «Агроко» направило до суду заяву про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, посилаючись           на те, що 10 квітня 2018 року земельна ділянка повернута позивачу, про що сторонами складено та підписано відповідний акт.
У судовому засіданні представники позивача не заперечували проти закриття провадження у справі. 
Представник позивача адвокат Гнатюк Г. І. із посиланням на те, що позовні вимоги, заявлені у позові, по суті є однією позовною вимогою, просила повернути переплачений судовий збір у розмірі 640,00 грн. Крім того, просила вирішити питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн та витрат, пов`язаних з розглядом справи,
 у розмірі 75, 00 грн.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 19 червня 
2018 року провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до СТОВ «Агроко» про витребування земельної ділянки з чужого незаконного користування закрито на підставі пункту другого частини першої статті 255 ЦПК України.
Повернуто ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640,00 грн, сплачений згідно 
з квитанцією від 22 березня 2017 року № 115 та судовий збір у розмірі 640,00 грн, сплачений згідно з квитанцією від 22 березня 2017 року № 116.
Стягнуто зі СТОВ «Агроко» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн та витрати, пов`язані з розглядом справи, у розмірі 75,00 грн. 
Суд першої інстанції встановив, що на підставі акта приймання-передачі 
на зберігання межових знаків від 10 квітня 2018 року, акта приймання-передачі земельної ділянки від 10 квітня 2018 року, службового чеку від 14 квітня 
2018 року, фіскального чеку з поштовим переказом від 14 квітня 2018 року 
№ 0087, позивач отримала від відповідача спірну земельну ділянку, закріплену межовими знаками, які позивач отримала на зберігання, а також позивачу сплачено кошти в розмірі 5 989,06 грн за користування землею протягом 
2016-2017 років.
З огляду на те, що земельну ділянку відповідачем повернуто, суд дійшов висновку про відсутність на час постановлення ухвали предмету спору, що в силу пункту другого частини першої статті 255 ЦПК України є однією з підстав для закриття провадження у справі, у зв`язку з чим клопотання відповідача підлягає задоволенню.
Суд першої інстанції зазначив, що на підтвердження розміру та сплати витрат 
на професійну правничу допомогу представником позивача, адвокатом 
Гнатюк Г. І., надано акт від 19 червня 2018 року з детальним описом робіт адвоката і кількістю витраченого часу та квитанцію до прибуткового касового ордера.
Дослідивши вказані документи, суд дійшов висновку, що заявлені витрати 
на професійну правничу допомогу є співмірними з наданими послугами, складністю справи, витраченим часом і обсягом виконаних робіт.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
 
Постановою Апеляційного суду Черкаської області від 11 вересня 2018 року апеляційну скаргу СТОВ «Агроко» на ухвалу Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 19 червня 2018 року в частині стягнення витрат 
на правову допомогу залишено без задоволення.
Ухвалу Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 19 червня 
2018 року у даній справі в оскаржуваній частині залишено без змін.
Апеляційний суд виходив із безпідставності доводів скаржника щодо непідтвердження належними доказами розміру витрат наданої позивачеві адвокатом правової допомоги, оскільки у матеріали справи містять акт приймання-передачі виконаних робіт, квитанція до прибуткового касового ордера про прийняття адвокатом Гнатюк Т. Г. від ОСОБА_1 5 000,00 грн       як оплати послуг за надання правової допомоги і представництво у суді, 
а також інші витрати, пов`язані із вчиненням відповідних процесуальних дій.
 
Аргументи учасників справи
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
 
У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду у листопаді 2018 року, СТОВ «Агроко», посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 19 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду Черкаської області       від 11 вересня 2018 року в частині стягнення витрат на правову допомогу               і судових витрат та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні вимог. 
В обґрунтування касаційної скарги заявник посилається на неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу з обсягом наданих послуг, складністю справи, витраченим часом і обсягом виконаних робіт.
В частині вирішення питання про закриття провадження у справі судові рішення не оскаржуються, тому не є предметом перегляду суду касаційної інстанції.
Узагальнені доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
 
Відзивів на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходило.
 
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 06 грудня 2018 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі, витребувано із Чорнобаївського районного суду Черкаської області цивільну справу № 709/547/17.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Судами встановлено, що згідно з ордером від 4 квітня 2017 року ЧК № 51953 Гнатюк Г. І. уповноважена здійснювати правничу допомогу в Чорнобаївському районному суді Черкаської області в інтересах ОСОБА_1 . 
Повноваження Гнатюк Г. І. як адвоката підтверджуються свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю від 10 листопада 2008 року № 314.
Акт витрат часу адвоката від 19 червня 2016 року, підписаний представником позивача за дорученням, містить детальний опис робіт, виконаних адвокатом, часу, витраченого на виконання цих робіт (надання послуг), що свідчить про надання правничої допомоги згідно з ордером від 4 квітня 2017 року 
ЧК № 51953.
 
2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України в редакції, чинній на дату подання касаційної скарги (далі - ЦПК України), провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року            № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», частиною другою розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких 
не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
За таких обставин розгляд касаційної скарги СТОВ «Агроко» на ухвалу Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 19 червня 2018 року 
та постанову Апеляційного суду Черкаської області від 11 вересня 2018 року Верховний Суд здійснює за правилами ЦПК України в редакції, що діяла             до 08 лютого 2020 року.
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Перевіривши доводи касаційної скарги, а також матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані 
з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті 
в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу 
з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, 
за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. 
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, 
яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи     та фінансового стану обох сторін, які застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Застосування таких критеріїв розкрито зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 
2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року 
у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року 
у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року 
у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) та інших.
Вирішуючи питання про стягнення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суди у справі, яка розглядається, належним чином оцінили надані сторонами докази, правильно застосували норми права, які регулюють питання щодо компенсації витрат на правову допомогу, у результаті чого дійшли обґрунтованих висновків про задоволення вимог позивача стягнення 
з відповідача на її користь таких витрат. Самі по собі доводи СТОВ «Агроко» 
про неспівмірність таких витрат висновків судів не спростовують.
Встановлення обставин справи, дослідження доказів та надання правової оцінки цим доказам є повноваженнями судів першої й апеляційної інстанцій, 
та не належить до компетенції касаційного суду. 
З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що доводи касаційної скарги не спростовують висновки судів першої та апеляційної інстанцій, зводяться до переоцінки доказів у справі та незгоди відповідача з прийнятими у справі судовими рішеннями, що не належить до компетенції суду касаційної інстанції.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК Українисуд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення в частині вирішення питання щодо стягнення витрат на правову допомогу  - без змін, оскільки такі судові рішення 
є законними та обґрунтованими, прийняті з дотриманням вимог процесуального закону, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
 
Щодо судових витрат
 
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної 
чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
З огляду на те, що судом касаційної інстанції рішення не змінюється 
та не ухвалюється нове рішення, підстави для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, 
а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи 
у суді касаційної інстанції, відсутні.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

 
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агроко» залишити без задоволення.
 
Ухвалу Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 19 червня 
2018 року та постанову Апеляційного суду Черкаської області від 11 вересня 2018 року в частині стягнення витрат на правову допомогу  залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту 
її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

 
Судді:	С. Ю. Бурлаков  	
 	В. М. Коротун  	
 	М. Є. Червинська