Головуючий у І інстанції Сирбул О.Ф. 
Провадження №22-ц/824/10070/2020                                                        Доповідач у ІІ інстанції Матвієнко Ю.О.

      
                                                       ПОСТАНОВА
                                                ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ
 
24 вересня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
Головуючого судді:      Матвієнко Ю.О.,
суддів:                           Мельника Я.С., Поливач Л.Д.,
           при секретарі:               Ковтун М.В.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 03 червня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,
 
ВСТАНОВИВ:
 
     У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Дарницького районного суду міста Києва із заявою про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, яка перебувала у провадженні Дарницького районного суду м. Києва.
     З листа Дарницького районного суду м. Києва від 25.02.2020 року заявник дізналась про те, що вищевказаний позов було задоволено, а справа була знищена через закінчення строків зберігання, тобто справу втрачено.
     Разом з тим, про існування рішення від 11.10.2012 року заявник нічого не знала і, будучи поручителем, вважала, що порука припинена. Оскільки ОСОБА_1 має намір оскаржити дане рішення суду, вона і просила суд про задоволення заяви та відновлення втраченого судового провадження.
     Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 03 червня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено. 
     Не погоджуючись з ухвалою, заявник подала на неї апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просила ухвалу скасувати та постановити по справі нове судове рішення про задоволення заяви та відновлення втраченого судового провадження. 
     В судове засідання учасники процесу, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, не з`явились, однак їхня неявка згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
     Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшла висновку про часткове задоволення скарги, виходячи з наступного.
 Порядок відновлення втраченого судового провадження врегульовано розділом Х ЦПК України.
 Відповідно до ч. 1 ст. 488 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.
 Згідно роз`яснень, що містяться в абз. 1, 4 п. 38 постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», за правилами розділу IX ЦПК відновлення втраченого (і в разі, коли справу знищено за закінченням строку зберігання) повністю або частково судового провадження в цивільній справі, якщо вона була закінчена ухваленням рішення або постановленням ухвали про закриття провадження, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом, судом, який ухвалив рішення по суті справи або постановив ухвалу про закриття провадження у справі, за заявою (зміст якої визначено статтею 405 ЦПК) осіб, які брали участь у справі (їх правонаступників), або за ініціативою суду (коли це потрібно для вирішення іншої справи, надіслання справи до суду вищої інстанції тощо). Суд відмовляє також у відкритті провадження, якщо воно не було закінчене ухваленням рішення або постановленням ухвали про закриття провадження у справі, оскільки ця обставина не виключає можливості пред`явлення нового позову (заяви) і це має бути зазначено в ухвалі суду про відкриття провадження у новій справі.
 Судом першої інстанції встановлено, що у квітні 2012 року ТОВ "ОТП Факторинг Україна" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором (а.с.2). В позовних вимогах позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 49 525,97 доларів США, що еквівалентно 395 697,64 грн., та 50 688,09 грн. штрафних санкцій, передбачених умовами Кредитного договору, а також судові витрати у сумі 3 219,00 грн.
 Заочним рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 11.10.2012 року позовну заяву ТОВ "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором задоволено (а.с.3-6).
 На виконання вказаного заочного рішення суду від 11.10.2012 року, Дарницьким районним судом м.Києва 27.02.2013 року видано представнику ТОВ "ОТП Факторинг Україна" виконавчий лист (а.с.13).
 Згідно довідки Дарницького районного суду м.Києва від 27.03.2020 року справа за № 2-5609/12 за позовом ТОВ "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором знищена за закінченням строку зберігання, на підставі наказу ДСА України про затвердження переліку судових справ, що утворюються в діяльності суду, із зазначенням строків зберігання документів та наказу (а.с.1).
 Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 493 ЦПК України при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги: 1) частину провадження, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); 2) документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; 3) матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; 4) будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; 5) відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; 6) дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; 7) будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.
 Суд може допитати як свідків осіб, які були присутніми під час вчинення процесуальних дій, учасників справи (їх представників), а в необхідних випадках - осіб, які входили до складу суду, що розглядав справу, з якої втрачено провадження, а також осіб, які виконували судове рішення, та вчиняти інші процесуальні дії, передбачені цим Кодексом, з метою відновлення втраченого судового провадження.
 Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 494 ЦПК України на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. В ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження. У разі недостатності зібраних матеріалів для точного відновлення втраченого судового провадження, суд відмовляє у відновленні втраченого судового провадження і роз`яснює учасникам справи право на повторне звернення з такою самою заявою за наявності необхідних документів.
 Відмовляючи у відновленні втраченого судового провадження, суд першої інстанції виходив із недостатності зібраних по справі матеріалів, однак такі висновки суду є передчасними, виходячи з наступного.
 Так, з матеріалів справи вбачається, що 18.05.2020 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшло клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів, в якому остання посилалась на те, що 07.05.2020 року вона отримала лист від ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за №10601 від 30.04.2020 року, в якому було зазначено, що 31.10.2019 року право вимоги по кредитному договору та договору поруки, стороною якого вона являється, перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» відповідно до договору №1-10/19. Намагання заявника отримати від нового кредитора матеріали позовної заяви, розрахунків заборгованості та інших документів кредитної справи, були безрезультатними, в зв`язку із чим вона просила суд витребувати у ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» матеріали справи №2-5609/12 (а.с.87-88).
 Крім того, 01.06.2020 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 з додатками (а.с.90-93), в якій вона також просила суд зобов`язати ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», як нового кредитора, направити їй чи суду копію кредитної справи для об`єктивного розгляду її заяви.
 З протоколу судового засідання від 03 червня 2020 року вбачається, що у задоволенні клопотання заявника про витребування матеріалів судом було відмовлено на підставі ст. 84 ЦПК України (а.с.95).
 Разом з тим, ухвала суду має бути обґрунтованою та містити мотиви, якими керувався суд, приймаючи рішення про відмову у задоволенні клопотання, зважаючи, зокрема, на те, що згідно долученого заявником до клопотання листа (а.с.91) вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» володіє матеріалами (кредитними документами), які можуть мати значення для відновлення втраченого судового провадження, і ці обставини могли бути перевірені судом шляхом витребування даних матеріалів.
 Крім того, судом в ухвалі зазначено про відсутність даних про те, чи зверталось заочне рішення суду до виконання, тоді як з копії виконавчого листа №2-5609/12, виданого 27.02.2013 року стягувачу, у відмітках судового виконавця про виконання рішення або про повернення виконавчого листа стягувачу із зазначенням причин повернення, міститься інформація про те, що виконавчий лист повертався стягувачу 08.05.2014 року без виконання на підставі п. 4 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження»; повертався стягувачу 24.06.2015 року без виконання; повертався стягувачу 15.07.2016 року без виконання на підставі п. 9 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження»; повертався стягувачу 10.10.2016 року без прийняття до виконання (а.с.13 зв.).
 Вищенаведені обставини судом першої інстанції не перевірені, а висновки суду про це, викладені в ухвалі, не відповідають обставинам справи та спростовуються її матеріалами. При цьому, колегія суддів зауважує на тому, що згідно п. 3 ч. 1 ст. 493 ЦПК України при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи. Таким чином, зважаючи на наявність у справі даних про те, що виконавче провадження за результатами розгляду справи здійснювалось, суд першої інстанції повинен був перевірити дані обставини та витребувати матеріали виконавчого провадження, оскільки ці матеріали могли мати значення для відновлення втраченого судового провадження.       
 Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
 Зважаючи на те, що суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу про відмову у відновленні втраченого судового провадження, допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для повного, всебічного та об`єктивного розгляду питання, порушеного заявником, висновок суду про відсутність матеріалів для відновлення втраченого судового провадження є передчасним та таким, що не відповідає наявним у справі відомостям про об`єктивну можливість отримання судом матеріалів, які можуть мати значення для відновлення втраченого судового провадження.  
 У разі ж, якщо після отримання необхідних для точного відновлення втраченого судового провадження матеріалів, суд дійде висновку про їх недостатність, він згідно ч. 3 ст. 494 ЦПК України не позбавлений права відмовити у відновленні втраченого судового провадження, роз`яснивши при цьому учасникам справи їх право на повторне звернення з такою самою заявою за наявності необхідних документів. 
     Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
     Згідно ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
     Оскільки Дарницький районний суд м. Києва при постановленні оскаржуваної ухвали допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, ухвала від 03 червня 2020 року підлягає скасуванню в порядку, визначеному ст.379 ЦПК України, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, зважаючи на те, що питання про відновлення втраченого судового провадження відноситься до компетенції суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. 
     Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів
 
            П О С Т А Н О В И В :
 
     Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - задовольнити частково. 
 
     Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 03 червня2020року - скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.  
 
     Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
     Головуючий:
 
     Судді: