ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 р.	Справа № 520/6002/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: Любчич Л.В. ,  Макаренко Я.М. ,
за участю секретаря судового засідання Медяник А.О., 
представника позивача Коваленко В.М.,
представника відповідача Гусаченко В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕФІЛЛ" на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Панов М.М., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022,  по справі № 520/6002/2020
за позовом     Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕФІЛЛ"      
до     Головного управління Держпраці у Харківській області                       
про визнання протиправною та скасування постанови,
ВСТАНОВИВ:
          Товариство з обмеженою відповідальністю "РЕФІЛЛ" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило суд визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Харківській області №ХК9138/1441/НП/СП-ФС від 01.04.2020 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами.
         Одночасно, позивачем було подано заяву про забезпечення адміністративного позову, в якій він просив суд забезпечити адміністративний позов ТОВ «РЕФІЛЛ» до Головного управління Держпраці у Харківській області про визнання протиправною та скасування постанови Головного управління Держпраці у Харківській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ХК9138/1441/НП/СП-ФС від 01.04.2020, шляхом заборони Головному управлінню Держпраці у Харківській області вчиняти будь-які дії направлені на примусове стягнення штрафу; забезпечити адміністративний позов ТОВ «РЕФІЛЛ» до Головного управління Держпраці у Харківській області про визнання протиправною та скасування постанови Головного управління Держпраці у Харківській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ХК9138/1441/НП/СП-ФС від 01.04.2020, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2020 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕФІЛЛ" про забезпечення позову - залишено без задоволення.
Позивач,  не погодившись з вказаною ухвалою суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2020 року є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. Апелянт вважає, що оскільки постанова від 01.04.2020 року №ХК9138/1441/НП/СП-ФС буде звернена Головним управлінням Держпраці у Харківській області до примусового виконання та сума штрафу у розмірі 14  169 грн. буде стягнута з ТОВ «РЕФІЛЛ» до вирішення спору по суті це призведе до заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягав на законності оскарженої ухвали та просив залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, посилаючись на мотиви та доводи, викладені в апеляційній скарзі.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги та зазначив, що ухвала суду першої інстанції є правомірною та обґрунтованою і підстав для її скасування  не вбачає.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Залишаючи без задоволення заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕФІЛЛ" про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачем не наведено жодних належних та достатніх доводів, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, то в даному випадку передбачені ст. 150 КАС України підстави для забезпечення позову відсутні.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Згідно з ч. 2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Наведений перелік підстав забезпечення позову є вичерпним.
Отже, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.
Обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є достатнє обґрунтування того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
При цьому, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, у зв`язку із чим, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.
Згідно з абз.4 п.11 Порядку №509 не сплачені у добровільному порядку штрафи стягуються: органами державної виконавчої служби (щодо штрафів, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України).
Пунктом 7 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. №1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення державних органів, які законом визнані виконавчими документами.
Частиною першою ст.12 Закону №1404 визначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Як встановлено із матеріалів справи, постановою державного виконавця міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Ростовським Р.В. від 05.06.2020 відкрито виконавче провадження №62266799 з виконання постанови Головного управління Держпраці у Харківській області від 01.04.2020 року №ХК9138/1441/НП/СП-ФС про стягнення з ТОВ «РЕФІЛЛ» коштів.
Постановою зазначеного вище державного виконавця від 30.06.2020 року закінчено  виконавче провадження №62266799 з виконання постанови Головного управління Держпраці у Харківській області від 01.04.2020 року №ХК9138/1441/НП/СП-ФС про стягнення з ТОВ «РЕФІЛЛ» коштів у зв`язку зі сплатою боргу у повному обсязі.
З огляду на зазначене, колегія суддів не вбачає достатніх підстав, які б вказували на необхідність забезпечення позову саме у такий спосіб, оскільки позивачем вже фактично сплачено штраф за постановою Головного управління Держпраці у Харківській області від 01.04.2020 року №ХК9138/1441/НП/СП-ФС, відносно якої виник спір у даній справі.
Посилання заявника на ймовірну загрозу ускладнення або унеможливлення виконання рішення суду, ефективного захисту та поновлення порушених прав, не може бути єдиною підставою для забезпечення позову, оскільки, у разі вирішення спору на користь заявника по суті, застосовуються відповідні правові механізми, спрямовані на відновлення попереднього становища та виконання вимог законодавства.
Зокрема, в разі задоволення позову, позивач може звернутись за поверненням сплачених ним (стягнутих) коштів з Державного бюджету України відповідно до законодавства.
З огляду на відсутність достатніх підстав, які б вказували на необхідність забезпечення позову саме у такий спосіб та даних, які б свідчили про очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, захист яких стане взагалі неможливим без вжиття таких заходів, або ж для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.
Відповідно до  ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.
          Керуючись ч. 4 ст. 241, ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд,  -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕФІЛЛ" - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2020 року по справі № 520/6002/2020 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя 		О.А. Спаскін	
Судді	   	Л.В. Любчич    Я.М. Макаренко   	
Повний текст постанови складений  21.09.2020 року