П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

24 липня 2020 року                                                                        місто Київ
 
справа № 759/1483/17                                    
апеляційне провадження № 22-ц/824/7759/2020
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого Головачова Я.В.,
суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.,
 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Кредитні ініціативи”, подану представником Галас Павлом Васильовичем, на рішення Святошинського районного суду міста Києва у складі судді Сенька М.Ф. від         22 березня 2019 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Кредитні ініціативи” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,  
 
в с т а н о в и в :
 
У січні 2017 ТОВ “Кредитні ініціативи” звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 22 лютого 2013 року між ПАТ “Альфа-Банк” та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 500346241, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 49 500 грн. зі сплатою 19 % річних строком до 25 лютого 2016 року.
14 листопада 2016 року між ПАТ “Альфа-Банк” та ТОВ “Кредитні ініціативи” укладено договір факторингу № 4-АБ/КІ, за яким ТОВ “Кредитні ініціативи” набуло права вимоги по відступленим кредитним договорам, наведеними у додатку № 1, зокрема щодо боржника ОСОБА_1 .
            Відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, чим порушив умови кредитного договору. Станом на 16 січня 2017 року утворилась заборгованість, яка з урахуванням процентів за користування кредитом та комісії становить 31 358 грн. 98 коп.
Ураховуючи викладене, ТОВ “Кредитні ініціативи” просило суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 31 358 грн. 98 коп.
            Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 22 березня 2019 року у задоволенні позову ТОВ “Кредитні ініціативи” відмволено.
У поданій апеляційній скарзі представник ТОВ “Кредитні ініціативи” – Галас П.В., посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Скаржник зазначає, що у матеріалах справи достатні докази правонаступництва ТОВ “Кредитні ініціативи” після ПАТ “Альфа-Банк”, а тому висновок суду про недоведеність цієї обставини є помилковим, крім того додав до апеляційної скарги копії додатків до договору факторингу. Суд безпідставно відмовив у стягненні заборгованості з підстав недоведеності її розміру, оскільки відповідач не повідомляв кредитора, що він перебував на військовій службі і відповідно користується
пільгами щодо не нарахування процентів та штрафів на кредит, у такому випадку суд мав задовольнити позов частково без врахування таких сум. 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає про необґрунтованість її доводів та просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом установлено, що 22 лютого 2013 року між ПАТ “Альфа-Банк” та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав позивальнику кредит у розмірі 49 500 грн. зі сплатою 19 % річних строком до 25 лютого 2016 року.
Відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 31 358 грн. 98 коп., яка складається з: прострочена заборгованість за кредитом – 29 406 грн. 08 коп., за відсотками – 170 грн. 90 коп., комісії – 1 782 грн.
Згідно з довідкою військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Києві військового комісаріату ОСОБА_2 від 21 липня 2016 року ОСОБА_1 призваний на військову службу по частковій мобілізації з 11 серпня 2014 року по 5 травня 2016 року.
14 листопада 2016 року між ПАТ “Альфа-Банк” та ТОВ “Кредитні ініціативи” укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю – договір факторингу, відповідно до якого продавець переуступив покупцю права на кредитний портфель, який включає в себе кредитні договори (перелік яких міститься в додатку № 1), а покупець прийняв такий кредитний портфель та зобов`язався сплатити на користь продавця винагороду.
 Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ “Кредитні ініціативи”, суд першої інстанції виходив із того, що копія поданого договору факторингу від 14 листопада 2016 року та додатку № 1 до нього, не завірені належним чином, що унеможливлює встановлення правонаступника за спірним кредитним договором. Також зазначав, що нарахування процентів та інших платежів по кредиту на відповідача, як призваної особи на військову службу по частковій мобілізації, суперечить нормам чинного законодавства, а тому розмір заборгованості є недоведеним.    
Проте з таким висновком погодитися не можна.
Згідно з частиною 1 статі 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Положенням частини 1 статі 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Згідно з частинами 1, 2 статі 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статі 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
 
Відповідно до статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Таким чином, доказами прав нового кредитора у зобов`язанні є документи, які засвідчують права, що передаються, та інформація, яка є важливою для їх здійснення.
Договір уступки права вимоги є реальним договором, тому право вимоги виникає і може бути визнано судом лише після передачі документів (як майна) про право вимоги. Отже правонаступник може доводити своє право вимоги лише фізично маючи у себе документи про право вимоги, як матеріальні докази цього права. Саме за матеріальними доказами судом оцінюється і розмір переданого права.
Тобто право вимоги за основним зобов`язанням переходить в момент передачі документів, які є доказами права вимоги.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, в силу якого сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. При цьому кожна сторона в силу статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У контексті положень одного із основоположних принципів цивільного судочинства – принципу змагальності сторін вирішальним фактором є те, що суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це – обов`язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.
Звертаючись до суду з указаним позовом, ТОВ “Кредитні ініціативи” на підтвердження наявності права вимоги за спірним кредитним договором надало копію договору факторингу від 14 листопада 2016 року № 4-АБ/КІ  та копію додатку № 1 до нього – реєстр боржників, включаючи ОСОБА_1 .
Статтею 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал
письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.
Оскільки під засвідченням копії документа слід розуміти саме засвідчення відповідності копії оригіналу відповідного документа, відсутність на копії напису про її засвідчення “Згідно з оригіналом” чи в іншому словесному виразі дає підстави вважати її такою, що не посвідчена в установленому порядку. 
Разом з тим, суд наділений правом витребувати оригінал документа та пересвідчитись у відповідності його копії, при цьому не врахування копії письмового доказу допускається у випадку не надання оригіналу.
Ураховуючи наведене та наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, колегія суддів вважає, що висновок суду щодо недоведеності факту переходу права вимоги від        ПАТ Альфа-Банк” до ТОВ “Кредитні ініціативи” відносно вимоги до боржника ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю відмітки на копії договору факторингу від 14 листопада 2016 року № 4-АБ/КІ  та копію додатку № 1 до нього “Згідно з оригіналом”, дати та підпису відповідальної особи, є помилковим.
Стосовно доводів апеляційної скарги про необґрунтованість відмови у стягненні заборгованості з підстав недоведеності її розміру, оскільки відповідач не повідомляв кредитора, що він перебував на військовій службі і відповідно користується пільгами щодо не нарахування процентів та штрафів на кредит, суд зазначає таке. 
Відповідно до частини 1 статі 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статі 1048 ЦК України).
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 не виконано в повному обсязі зобов`язання за кредитним договором від 22 лютого 2013 року № 500346241.
В той же час, відповідач зазначає, що згідно пропозиції ПАТ “Альфа-Банк”, 15 серпня 2014 року ним сплачено 11 000 грн. в рахунок повного погашення заборгованості за спірним кредитним договором, проте в матеріалах справи відсутні будь-які письмові докази щодо такої пропозиції банку, а тому колегія суддів не приймає такі доводи. 
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ПАТ “Альфа-Банк”, а в подальшому його правонаступнику ТОВ “Кредитні ініціативи”, не повернуті, колегія суддів погоджується з вимогами позивача щодо стягнення неповернутої суми кредиту.
Разом з тим, з матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 призваний на військову службу по частковій мобілізації з 11 серпня 2014 року.
Згідно зі статтею 5 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.
Згідно зі статтею 6 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” до осіб, які належать до учасників бойових дій, належать особи, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції.
Законом України від 20 травня 2014 року № 1275-VII “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації” внесено зміни до статті 14 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, яку доповнено пунктом 15 наступного змісту - військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Згідно із Законом України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію“ особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
В Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває по теперішній час.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість лише за тілом кредиту у розмірі 29 406 грн.       08 коп. (відповідно до наданого розрахунку позивача).
Таким чином, колегія суддів вважає, що судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову через неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, що відповідно до статі 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду й ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову ТОВ “Кредитні ініціативи”.
Відповідно до частин 1, 13 статі 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Отже, з ОСОБА_1   на користь ТОВ “Кредитні ініціативи” підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в сумі       3 750 грн. 80 коп. 
Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд
                
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Кредитні ініціативи”, подану представником ОСОБА_3 , задовольнити частково.
 Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 22 березня 2019 року скасувати і ухвалити нове судове рішення наступного змісту.
Позов товариства з обмеженою відповідальністю “Кредитні ініціативи” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю “Кредитні ініціативи” заборгованість за кредитним договором у розмірі 29 406 грн. 08 коп.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю “Кредитні ініціативи” витрати по сплаті судового збору в сумі 3 750 грн.  80 коп.
 Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                    Я.В. Головачов

Судді:                                                                                               І.М. Вербова

                                                                                                           О.В. Шахова