ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Головуючий суддя у першій інстанції : Боршовський Т.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2020 року	Львів	Справа № 300/2391/19 пров. № А/857/4383/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді:                                         Бруновської Н.В.
суддів:                                                             Кузьмича С.М., Улицького В.З.
за участю секретаря судового засідання:          Герман О.В.
представника відповідача:                              Бондар О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року у справі № 300/2391/19 за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, - 

ВСТАНОВИВ :

06.12.2019р. позивач Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі ФОП ОСОБА_1 ) звернулась в суд з позовом до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій № 000099506 від 05.11.2019р.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.02.2020р. позов задоволено. Суд визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області про застосування фінансових санкцій  № 000099506 від 05.11.2019р

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт Головне управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.02.2020р. скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Представник відповідача Бондар О.М. в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу із підстав у ній зазначених.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, учасника процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. 

Судом першої інстанції встановлено, що ФОП ОСОБА_1 з 11.04.2019р. зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, номер запису 21190000000038747, що підтверджується витягом від 27.11.2019р. 

Зокрема, згідно даного реєстру, ФОП ОСОБА_1 здійснює наступні види діяльності: 93.29. Організування інших видів відпочинку; 47.11. Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами;  56.10. Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування; 56.30. Обслуговування напоями; 68.20. Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 70.22. Консультування з питань комерційної діяльності й керування.

14.06.2019р. позивачу видано податковим органом ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями за № 09150308201902016 за адресою місця торгівлі: АДРЕСА_1 , з терміном дії з 21.06.2019р. до 21.06.2020р. 

18.10.2019р. контролюючим органом на підставі направлень № 219, 220 від 16.10.2019р., наказу № 16.10.2019р. № 214, проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , про що складено акт (довідка) 090028 про результати фактичної перевірки від 18.10.2019р. 

Так, в акті складеного за результатами перевіри встановлено наступні порушення: продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці суб`єктами господарювання, що не має статусу громадського харчування.

Зокрема, таких висновків контролюючий орган дійшов з огляду на те, що 16.10.2019р. ФОП ОСОБА_1 реалізовано 150 грам коньяку «Кахетинський» 5* (40%) по ціні 120 грн. для споживання на місці, що є порушенням ст.15-3 Закону України Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

До акту перевірки додано опис готівкових коштів, копія z-звіту № 0388, фіскального чеку від 18.10.2019р. та пояснення позивача від 16.10.2019р.

Крім того, в поясненні від 16.10.2019р. ОСОБА_1 підтвердила факт реалізації 16.10.2019р. за місцем торгівлі: ресторан, розташований за адресою: 
АДРЕСА_1 , 150 грам коньяку «Кахетинський» 5* (40%) на загальну суму 120 грн. з роздруківкою фіскального чеку на вказану суму.

05.11.2019р. податковим органом прийнято рішення № 000099506, яким застосовано до ФОП ОСОБА_1 фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн. за встановлене на підставі акту перевірки № 175/09/15/РРО/3082822482 порушення: продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці підприємством, яке не має статусу суб`єкта господарювання громадського харчування. Рішення прийнято відповідно до абз.10 ч.2 ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

Так, спеціальним Законом, який визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України, є Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

ст.16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»  визначено, що контроль за дотриманням цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Відповідно до пп.19-1.1.13 п.19-1.1 ст.19-1 ПК України контролюючі органи здійснюють ліцензування діяльності суб`єктів господарювання з виробництва спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, оптової торгівлі спиртом, оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами та контроль за таким виробництвом.

Згідно ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку (ст.1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»).

Згідно із ч.6 ст.15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб`єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб`єктів господарювання громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

Колегія суддів вважає зазначити, що наявність ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, строк дії ліцензії та місце торгівлі не є спірним у даній справі.

Згідно з положеннями п.2 Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.1996 року №854 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) роздрібна торгівля алкогольними напоями здійснюється через спеціалізовані підприємства, в тому числі фірмові, спеціалізовані відділи (секції) підприємств з універсальним асортиментом продовольчих товарів, а також заклади ресторанного господарства. (далі - Правила №854)

Відповідно до п.22 Правил №854 продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці здійснюється тільки закладами ресторанного господарства та спеціалізованими відділами підприємств, що мають статус закладів ресторанного господарства, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

п.2.2 та 2.4 розділу ІІ Інструкції щодо заповнення форм державних статистичних спостережень стосовно торгової мережі та мережі ресторанного господарства, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 24.10.2005 року №327, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.11.2005 року за №1350/11630, передбачено, що ресторанне господарство це вид економічної діяльності суб`єктів господарювання щодо надання послуг із задоволення потреб споживачів у харчуванні з організацією дозвілля або без нього в закладах (об`єктах) ресторанного господарства. Об`єкт (заклад) ресторанного господарства - місцева одиниця (структурний підрозділ) суб`єкта господарювання, яка розміщується в окремій будівлі або приміщенні, має, як правило, обладнаний столами та стільцями для споживання їжі зал і необхідні виробничі та побутові приміщення в якій здійснюється продаж продукції власного виготовлення і купованих товарів, переважно для споживання на місці.

Основні вимоги щодо роботи суб`єктів господарської діяльності (закладів, підприємств) усіх форм власності, що здійснюють діяльність на території України у сфері ресторанного господарства, затверджені наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України «Про затвердження Правил роботи закладів (підприємств) ресторанного господарства» від 24.07.2002 року №219, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 серпня 2002 року за №680/6968 (далі по тексту - Наказ №219).

Із змісту п.1.3, 1.5, 1.6 Наказу №219 видно, що заклад ресторанного господарства - організаційно-структурна одиниця у сфері ресторанного господарства, яка здійснює виробничо-торговельну діяльність: виробляє і (або) доготовляє, продає і організовує споживання продукції власного виробництва і закупних товарів, може організовувати дозвілля споживачів. заклади (підприємства) ресторанного господарства поділяються за типами: фабрики-кухні, фабрики-заготівельні, ресторани, бари, кафе, їдальні, закусочні, буфети, магазини кулінарних виробів, кафетерії, а ресторани та бари - також на класи (перший, вищий, люкс). Відкриття закладу (підприємства) ресторанного господарства узгоджується з органами місцевого самоврядування, установами державної санітарно-епідеміологічної служби в установленому законодавством порядку.

Колегія суддів вважає зазначити, що основним видом економічної діяльності позивача є організування інших видів відпочинку, роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування, обслуговування напоями,  надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, консультування з питань комерційної діяльності й керування, а також на наявність у позивача ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями. 

Системний аналіз п.1.3,1.5, 1.6 Правил № 219, ч. 7 ст. 15-3 Закону «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів дає підстави для висновків, що роздрібна торгівля алкогольними напоями здійснюється суб`єктом господарювання в закладах (підприємствах) ресторанного господарства, що має статус підприємства громадського харчування чи підприємства з універсальним асортиментом товарів, за погодженням з органами місцевого самоврядування, установами державної санітарно-епідеміологічної служби.

Як видно з матеріалів справи, ФОП ОСОБА_1 на момент проведення перевірки контролюючим органом здійснювала підприємницьку діяльність за основними видами економічної діяльності ( КВЕД): 47.11 роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами. Роздрібну торгівлю алкогольними напоями позивач здійснює в орендованому приміщенні за адресою : АДРЕСА_1 на підставі ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

Проте, вказаного є недостатньо для можливості здійснення продажу алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці суб`єктами господарювання, що не має статусу громадського харчування, а тому контролюючи орган правомірно встановив порушення позивачем ст.15-3 Закону України Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

Отже, позивач здійснювала підприємницьку діяльність на підставі ліцензії, яка надає їй право роздрібної торгівлі алкогольними напоями. Проте, відсутні погодження продажу алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці з органами місцевого самоврядування та установами державної санітарно-епідеміологічної служби та докази належності орендованої господарської одиниці до закладу (підприємства) ресторанного господарства, що має статус підприємства громадського харчування чи підприємства з універсальним асортиментом товарів.

Наявність у ФОП ОСОБА_1 ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями дає право на роздрібну торгівлю алкогольними напоями для кінцевого споживача, однак не визначає місце споживання. Тому, наявність даної ліцензії є недостатньою щоб виключити склад правопорушення передбаченого ч. 7 ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» та п. 22 Правил № 854.

Крім того, слід звернути увагу, що наказом Держспоживстандарту України від 11.10.2010 № 457 із змінами від 29.11.2010 № 530 затверджено Класифікацію видів економічної діяльності. ( ДК 009:2010; КВЕД -2010). Тобто, діяльність з обслуговування їжею та напоями з метою споживання на місці передбачено окремими видами економічної діяльності. Розділ 56 КВЕД-2010 включає групи видів економічної діяльності: діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування( 56.1), постачання готових страв (56.2), обслуговування напоями ( 56.3). Зокрема група 56.1 включає клас 56.10, який передбачає виключно надання послуг харчування і не включає в себе приготування та обслуговування напоями. Проте, діяльність з приготування та обслуговування напоями для негайного споживання на місце передбачена класом 56.30 групи 56.3 розділу 56 КВЕД-2010, який включає приготування та обслуговування напоями для негайного споживання на місці.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу, що із змісту Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видно, що після проведення 18.10.2019р.  контролюючим органом фактичної перевірки внесено 21.10.2019р. зміни до видів діяльності, а саме додано вид діяльності за КВЕД 2010 клас 56.30 «Обслуговування напоями». ( а.с. 19)

Також, колегія суддів погоджується з висновками податкового органу, що окремі недоліки, допущені при оформлені акту перевірки та рішення про застосування штрафних санкцій не впливають на доведеність правопорушення. ( в тексті акта перевірки та рішенні допущена помилка у прізвищі ФОП, а саме « ОСОБА_2 замість ОСОБА_1 ). 

Вказана правова позиція викладена в  Постанові Верховного суду від 06.08.2018р. у справі № 802/1198/16-а.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки відповідач Головне управління ДПС в Івано-Франківській області як суб`єкт владних повноважень діяв в межах повноважень та у спосіб що визначені законами та Конституцією України. Рішення про застосування фінансових санкцій № 000099506 від 05.11.2019р., яким до позивача застосовано штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів у сумі 6800,00 грн. є правомірним. Здійснювати продаж алкогольних напоїв на розлив має право виключно заклад  (підприємство) ресторанного господарства або спеціалізований відділ, що має статус суб`єктів господарювання громадського харчування, суб`єктів на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та зареєстрованими видами економічної діяльності за кодами класифікації КВЕД -2010 - 56.10 та 56.30, що свідчить про порушення позивачем ч. 7 ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці суб`єктом господарювання, що не має статусу громадського харчування.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи тому, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нову постанову, якою в позові відмовити.

Керуючись ст.ст.243, 286, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області задовольнити.
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року у справі № 300/2391/19 - скасувати.
В позові Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя                                                                                          Н.В. Бруновська

Суддя                                                                                           С.М. Кузьмич

Суддя                                                                                          В.З. Улицький

Постанова в повному обсязі складена 17.08.2020р.