Справа № 991/1266/20
Провадження1-кс/991/1293/20

У Х В А Л А 

09 липня 2020 року                                                        м.Київ 

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу -  ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 , яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,
ВСТАНОВИВ:

До Вищого антикорупційного суду надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 , яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Свою скаргу ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що 06.02.2020 нею особисто до НАБУ було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення слідчою суддею Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_5 , яка на думку заявниці, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 364 КК України. Зазначена заява була зареєстрована в НАБУ 06.02.2020 за вх. №К-2849. Втім, на думку заявниці, в порушення вимог ст. 214 КПК України, відомості за її заявою внесені до ЄРДР не були. У зв`язку з цим, ОСОБА_3 звернулась до Вищого антикорупційного суду зі скаргою на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 , яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та просить слідчого суддю зобов`язати останнього або іншу уповноважену особу внести відомості до ЄРДР, викладені у заяві ОСОБА_3 від 06.02.2020.
ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримала та просила задовольнити її у повному обсязі. 
Представник НАБУ до судового засідання з розгляду скарги ОСОБА_3 надіслав пояснення у справі №991/1266/20 де зазначив, що відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України та п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні та обґрунтовані відомості про кримінальне правопорушення.
У заяві ОСОБА_3 від 06.02.2020 не було наведено достатніх об`єктивних даних та конкретних фактів, що можуть свідчити про вчинення кримінального корупційного правопорушення, здійснення досудового розслідування якого віднесено до підслідності детективів НАБУ. Крім цього представник НАБУ пояснив, що можливе порушення суддею норм матеріального або процесуального права як результат суддівської помилки не може кваліфікуватися як кримінальне правопорушення та як підстава для притягнення судді до відповідальності. Адже відповідні порушення (у разі їх наявності) усуваються за наслідками перегляду судового рішення вищестоящими судовими інстанціями в апеляційному та касаційному порядку. Однак заявниця, звернувшись до НАБУ із заявою про вчинення кримінальних правопорушень намагається оскаржити судові рішення поза передбаченим процесуальним законом порядком, що може мати наслідком втручання у діяльність судді.
З огляду на викладені обставини уповноважена особа НАБУ просить у задоволенні скарги відмовити повністю та розглянути її без участі представника НАБУ. Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого або прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Дослідивши матеріали скарги ОСОБА_3 , заслухавши пояснення заявниці у судовому засіданні, слідчий суддя керується наступним.
Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. Зокрема, п.1 ч.1 ст. 303 КПК України передбачено можливість оскарження у досудовому провадженні бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 139 від 06.04.2016, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; особа, яка подає заяву чи повідомляє про кримінальне правопорушення, під розпис попереджається про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення, крім випадків надходження заяви, повідомлення поштою або іншими засобами зв`язку.
Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Такий висновок слугує гарантією кожній особі від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.
При розгляді цієї скарги слідчий суддя також враховує, що згідно зі ст. 129 Конституції України суддя при здійсненні правосуддя, є незалежним та керується принципом верховенства права. Відповідно до ст. 126 Конституції України забороняється вплив на суддю у будь-який спосіб.
Згідно з ч. ч. 1, 6 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, а також фізичні і юридичні особи та їх об`єднання зобов`язані поважати незалежність судді і не посягати на неї.
При розгляді питання, що стосується невнесення відомостей до ЄРДР, яке стосується судді, слідчий суддя, окрім вищезазначеного, враховує Висновок Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства від 01.07.2013.
Судова палата у кримінальних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що для забезпечення незалежності суддів, при отриманні заяви про вчинений суддею злочин, яке пов`язане зі здійсненням ним судочинства, уповноважений орган повинен внести до ЄРДР та розпочати розслідування тільки таку заяву або повідомлення, які мають ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші. Такий обов`язок слідчого і прокурора визначено ч. 1 ст. 2 КК, оскільки підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Дослідивши матеріали скарги ОСОБА_3 , слідчим суддею було встановлено, що у її змісті заявниця стверджує, що 03.06.2019 та 18.10.2019  ОСОБА_3  зверталась до Голосіївського районного суду м. Києва зі скаргами в порядку ст. 303-307 КПК України. Автоматизованим розподілом судових справ між суддями для розгляду скарг ОСОБА_3 було визначено слідчу суддю ОСОБА_5 . Зазначена суддя призначила скарги заявниці до розгляду, однак недотрималась вимог ч. 2 ст. 306 КПК України та не розглянула скарги ОСОБА_3 у п`ятиденний строк. Зазначені дії слідчої судді Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_5 , на думку ОСОБА_3 , містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КПК України.
Зі змісту заяви ОСОБА_3 слідує, що вона розцінює як зловживання владою або службовим становищем ту обставини, що слідчим суддею не було розглянуто її скаргу у визначений КПК України строк. Разом з тим, відповідно до ст. 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» підставами для дисциплінарної відповідальності судді, зокрема є безпідставне затягування або невжиття суддею заходів щодо розгляду заяви, скарги чи справи протягом строку, встановленого законом. Тобто питання, порушені в заяві ОСОБА_3 про вчинені кримінальні правопорушення, є такими, що підлягають розгляду в порядку дисциплінарного провадження щодо судді, а не такими, що свідчать про наявність у діях слідчої судді Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_5 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КПК України.
На підставі викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що заява  ОСОБА_3  про кримінальні правопорушення не містить достатніх та конкретних даних, які б вказували на наявність у діях слідчої судді Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_5 ознак вищезазначеного кримінального правопорушення, а фактично зводиться до незадоволення заявниці поведінкою слідчої судді. 
За наведених обставин у задоволенні скарги належить відмовити.
З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 303-307, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 , яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань – відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення на підставі Рішення Конституційного Суду України № 4-р(ІІ)/2020 від 17.06.2020 (у справі № 3-180/2018(1644/18).

Слідчий суддя ОСОБА_1