Дата документу 14.07.2020 Справа № 334/5217/18

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний №334/5217/18        Головуючий у 1 інстанції: Баруліна Т.Є.
Провадження № 22-ц/807/2057/20-2        Суддя-доповідач: Поляков О.З.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2020 року        м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого:        Полякова О.З.,
суддів:        Крилової О.В..,
       Кухаря С.В.,
при секретарі: Бабенко Т.І. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою Акціонерного товариства «ОТП Банк» на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 березня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , треті особи: Головне управління Державної фіскальної служби у Запорізької області, Управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області про звернення стягнення на предмет застави та скасування арешту,-

В С Т А Н О В И Л А:        

У липні 2018 року АТ «ОТП Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: ГУ Державної фіскальної служби у Запорізької області, УДАІ ГУ МВС України в Запорізькій області про звернення стягнення на предмет застави та скасування арешту. 
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 21 березня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №СТ-201/486/2008. Позивач здійснив видачу кредитних коштів Позичальнику в сумі 70730,00 доларів США шляхом їх безготівкового переказу на поточний рахунок Позичальника. В забезпечення виконання Кредитного договору з ОСОБА_1 було укладено Договір застави автотранспортного засобу №РСЕ- 201/486/2008 від 21 березня 2008 року, а саме: Легковий автомобіль марки TOYOTA, модель LAND CRUISER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить відповідачу.
У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань, Банком на адресу відповідача 18 липня 2018 року було направлено досудову вимогу (заставне повідомлення) №200-12-4-7/566 від 18.07.2018 року про погашення заборгованості за кредитним договором, але станом на дату подання цього позову вимога не задоволена, заборгованість за Кредитним договором не погашено.
Таким чином, позивач зазначав, що набув право звернення стягнення на предмет застави. Однак, Банку стало відомо про наявність арешту третіх осіб на предмет застави, а саме: автомобіль марки TOYOTA LAND CRUISER, державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 . Зазначений арешт накладено Ухвалою від 10 вересня 2014 року Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя у справі №335/10547/14-к в межах кримінального провадження №32013080000000120 від 14 листопада 2013 року, що порушує право банку. 
Посилаючись на наведене, АТ «ОТП Банк» просило суд:
звернути стягнення на предмет застави за Договором застави автотранспортного засобу №PCL-201/486/2008 від 21 березня 2008 року, а саме на: легковий автомобіль марки TOYOTA, модель LAND CRUISER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску - 2008, колір чорний, кузов № НОМЕР_2 , тип - легковий універсал, що належить відповідачу на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 : НОМЕР_4 , виданий Запорізьким ВРЕР №1 УДАІ УМВС України в Запорізькій області 20 березня 2008 року, для погашення заборгованості за Кредитним договором №CL-201/486/2008 від 21 березня 2008 року, в сумі: 7302,22 доларів США;
застосувати спосіб реалізації Предмета застави, передбачений ст. 21 Закону України «Про застави» шляхом проведення прилюдних торгів, за ціною, яка буде визначена на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності;
звільнити з - під арешту автомобіль марки TOYOTA LAND CRUISER, державний номер НОМЕР_1 рік випуску НОМЕР_5 , номер шасі (кузова) НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ АРС  НОМЕР_7 виданого Запорізьким ВРЕР №1 УДАЇ УМВС України в Запорізькій області 20 березня 2008 року, накладеного ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 вересня 2014 року у справі №335/10547/14-к, а також стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» сплачений судовий збір у сумі 4635,42 грн.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 березня 2020 року провадження по цій справі в частині позовних вимог щодо звільнення з-під арешту автомобіля марки TOYOTA LAND CRUISER, державний номер НОМЕР_1 рік випуску НОМЕР_5 , номер шасі (кузова) НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ АРС 070067 виданого Запорізьким ВРЕР №1 УДАЇ УМВС України в Запорізькій області 20 березня 2008 року, накладеного ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 вересня 2014 року у справі №335/10547/14-к – закрито. 
Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 березня 2020 року у задоволені позову АТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , треті особи: ГУ Державної фіскальної служби у Запорізької області, УДАІ ГУ МВС України в Запорізькій області про звернення стягнення на предмет застави – відмовлено. 
Суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для задоволення позовних вимог в обраний позивачем спосіб, оскільки за матеріалами справи було встановлено, що обраний кредитором спосіб звернення стягнення на предмет застави шляхом проведення прилюдних торгів, сторони договору застави визначили як позасудовий, що відповідає положенням статті 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». 
Не погоджуючись із вказаним рішенням, АТ «ОТП Банк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просять рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 березня 2020 року скасувати, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги АТ «ОТП Банк» зазначає, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду, або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави, в тому числі й в судовому поряду. Тобто обрання судового чи позасудового порядку звернення стягнення на предмет застави повністю залежить від волі заставодержателя. Крім того, зазначають, що судом першої інстанції не надано оцінки рішенню Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08 листопада 2017 року (справа № 334/173/16-ц), яким підтверджена неможливість вирішити питання у позасудовий спосіб.
Учасники справи, своїм правом передбаченим ст. 360 ЦПК України не скористались, відзивів на апеляцій скаргу не надали. В силу вимог частини 3 цієї статті відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 
Представник АТ «ОТП Банк» до суду не з`явився, 06 липня 2020 року направив на адресу апеляційного суду заяву про розгляд їх апеляційної скарги без участі представника (а.с. 203). 
Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що 21 березня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є АТ «ОТП Банк») та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №СТ-201/486/2008 (а.с.8-11).
За умовами вищезазначеного договору, ЗАТ «ОТП Банк» надав позичальнику кредитні кошти в сумі 70730 доларів США шляхом їх безготівкового переказу на поточний рахунок Позичальника. Цільовим призначення використання кредиту – купівля автомобіля TOYOTA LAND CRUISER.
ОСОБА_1 , як позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого Кредиту, а також оплатити відповідну плату за користування Кредитом та виконати інші зобов`язання, як це вказано у цьому Договорі.
Пунктом 3 Кредитного договору сторони узгодили, що проценти за користування Кредитом розраховуються Банком на основі фіксованої процентної ставки, що становить 10,99% річних.
Уклавши Додаткову угоду №1 до Кредитного договору №СТ-201/486/2008 від 19 лютого 2014 року, сторони домовились внести зміни, зокрема узгодили що на період з 21 лютого 2014 року до 20 травня 2014 року для розрахунку процентів за користування кредитом встановлена фіксована процентна ставка у розмірі 10,99 % річних; на період з 21 травня 2014 року до повного виконання боргових зобов`язань для розрахунку процентів за користування кредитом встановлена фіксована процентна ставка у розмірі 11,89 % річних (а.с. 12-14). 
Для забезпечення повного і своєчасного виконання зобов`язань ОСОБА_1 за Кредитним договором №СТ-201/486/2008 від 19 лютого 2014 року, сторони уклали Договір застави автотранспортного засобу №РСЕ- 201/486/2008 від 21 березня 2008 року (а.с.15-16).
За умовами Договору застави ОСОБА_1 надав у заставу ЗАТ «ОТП Банк» легковий автомобіль марки TOYOTA, модель LAND CRUISER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить відповідачу. 
Пунктом 6.1 Договору застави, сторони узгодили, що за рахунок предмета застави Заставодержатель може задовольнити боргові зобов`язання, не сплачені заставодавцем, і вимоги стосовно повного відшкодування всіх збитків, завданих порушенням заставодавцем його зобов`язань за цим договором, а також всіх фактичних витрат, понесених Заставодержателем у зв`язку із реалізацією його прав за цим договором.
Відповідно до п.6.2 Заставодержатель має право задовольнити із вартості предмета застави всі фактичні вимоги після виникнення будь-якої із таких обставин: - несплати Боржником Заставодержателеві будь-якої суми, як встановлено в Кредитному договорі; - інших обставин, передбачених чинним законодавством України, Кредитним договором.
У пункті 6.4 Договору застави сторони обумовили порядок звернення стягнення на предмет застави. Згідно з положення цього Договору: 
а) заставодержатель має право звернутися до уповноважених органів за захистом своїх прав в порядку встановленим законодавством; 
б) заставодержатель має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет застави:
- передача предмету застави у власність заставодержателя в рахунок виконання заставодавцем фактичних вимог заставодержателя; 
- продаж заставодержателем предмету застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. 
В зв`язку із невиконанням Позичальником умов Кредитного договору щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків, на підставі п.1.9 Кредитного договору Банком було здійснено вимогу про дострокове виконання Відповідачем зобов`язань за Кредитним договором в повному обсязі. На адресу Позичальника була направлена Досудова вимога №200-12-4-7/1942 від 16.11.2015 року про погашення заборгованості за Кредитним договором в строк не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів з дати відправлення Банком відповідної Вимоги (а.с.39). 
Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя у справі №334/173/16-ц від 08 листопада 2017 року, задоволено позов ПАТ «ОТП Банк». Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» в особі Регіонального відділення АТ «ОТП Банк» в м. Запоріжжя суми заборгованості за кредитним договором № CL-201/486/2008 від 21 березня 2008 року в сумі 6592,90 доларів США, яка складається з: 4994,53 доларів США - сума заборгованості за тілом кредиту, 1598,37 доларів США – сума заборгованості за нарахованими відсотками, 0.00 гривень – нарахована пеня за неналежне виконання боргових зобов`язань відповідно до п.4.1.1 Кредитного договору (а.с. 7).
Постановою державного виконавця Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області 04 жовтня 2018 року відкрито виконавче провадження ВП № 57354924 з виконання вищевказаного рішення (а.с. 76).
Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим, за розрахунком АТ «ОТП Банк», станом на 16 липня 2018 року заборгованість ОСОБА_1 за Кредитним договором складає: 4994,53 доларів США - сума заборгованості за тілом Кредиту, що за курсом НБУ станом на 16 липня 2018 року становить 131022,63 грн.; 2307,69 доларів США - сума заборгованості за нарахованими відсотками, що за курсом НБУ станом на 16 липня 2018 року становить 60538,16 грн., а всього 7302,22 доларів США (а.с.17).
18 липня 2018 року АТ «ОТП Банк» на адресу ОСОБА_1 направлено досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором, а саме заставне повідомлення №200-12-4-7/566, яка залишилась без задоволення (а.с. 40).
Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За приписами частини першої статті 1048 ЦК України (параграф 1 глава 71) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
У частині першій статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно із частиною першою статті 589 ЦК України в разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.
Відповідно до частин першої, другої статті 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.
Застава є способом забезпечення зобов`язань, у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 572 ЦК України та стаття 1 Закону України «Про заставу»).
Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (частини перша, друга статті 590 ЦК України).
Частиною першою статті 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.
Тобто законом визначений вичерпний перелік способів звернення стягнення на предмет застави в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого зобов`язання.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зокрема, продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах.
Як вже було встановлено, пунктом 6.4 Договору застави сторони узгодили, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється або на підставі звернення Застоводержателя до уповноважених органів за захистом своїх прав, або шляхом застосування одного із позасудових способів звернення стягнення на власний розсуд.
Сторони, підписавши Кредитний договір та Договір застави автотранспортного засобу, узгодили всі його умови, у тому числі, вирішили питання щодо позасудового порядку врегулювання спору і не передбачили можливості звернення до суду заставодержателя з позовом про звернення стягнення на предмет застави шляхом укладення банком з іншою особою-покупцем договору купівлі-продажу.
Зважаючи на наведене, висновок суду першої інстанції є правомірним, оскільки позивач обрав позасудовий спосіб захисту порушеного права, який не підлягає застосуванню у судовому порядку.
Вказана позиція узгоджується із позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 643/17966/14-ц (провадження № 14-203цс19).
Такі ж висновки Верховний Суд зробив у постановах від 04 вересня 2019 року у справі № 461/11585/15-ц (провадження № 61-16884св18), від 11 вересня 2019 року у справі № 463/4243/15-ц (провадження № 61-21308св18), від 11 вересня 2019 року у справі № 202/2151/15-ц (провадження № 61-15652св18), від 25 вересня 2019 року у справі № 471/290/16-ц (провадження № 61-20911св18), від 09 жовтня 2019 року у справі № 754/21778/13-ц (провадження № 61-25886св18), підстав відступити від яких не встановлено.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ОТП Банк» - залишити без задоволення. 
Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 березня 2020 року у цій справі – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 23 липня 2020 року.

Головуючий

Судді: