Справа № 137/71/20
Провадження № 22-ц/801/1314/2020
Категорія: 60
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гопкін П. В.
Доповідач:Матківська М. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2020 року	Справа № 137/71/20	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі:
Головуючого: Матківської М. В.
Суддів: Марчук В. С., Сопруна В. В.
Секретар: Богацька О. М.
За участю: позивача ОСОБА_1 ; відповідача ОСОБА_2 і його представника - адвоката Доценка В. М. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 
на рішення Літинського районного суду Вінницької області від 20 травня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини,
Рішення ухвалив суддя Гопкін П. В.
Рішення ухвалено об 11.43 год у смт Літині Вінницької області
Повний текст рішення складено 27 травня 2020 року,

Встановив:
У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення продовження додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилась спадщина на нерухоме майно. Вона та відповідач ОСОБА_2 є спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 .
Встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини вона пропустила з поважних причин. Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 06 квітня 2017 року у цивільній справі № 137/54/17 було визначено їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 терміном у три місяці. 
Вона не змогла у визначений судом строк звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки відповідач ОСОБА_2 оскаржував зазначене рішення суду в апеляційному та касаційному порядку.
24 липня 2017 року до Літинського районного суду надійшла ухвала Вищого спеціалізованого суду України про відкриття касаційного провадження у справі та зупинення виконання оскаржуваних рішень до закінчення розгляду касаційної скарги.
Протягом 2017-2019 років вона в усній формі неодноразово зверталась до Літинського районного суду з метою отримання рішення суду, проте їй повідомляли, що справа ще не повернулась із суду касаційної інстанції.
08 жовтня 2019 року їй повідомили, що справа повернулась до суду першої інстанції і 09 жовтня 2019 року вона отримала рішення суду та звернулась до Літинської нотаріальної контори із заявою про оформлення спадщини, проте 22 жовтня 2019 року нотаріусом їй було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини у зв`язку з пропуском визначеного судом тримісячного строку для подання такої заяви.
У зв`язку з цим просила визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 20 травня 2020 року позов задоволено.
Визначено ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 терміном на один місяць з дня набрання рішенням законної сили.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 840,80 грн. компенсації витрат зі сплати судового збору.
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 і стягнути з позивача на його користь 1261,20 грн. понесених ним судових витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги, пославшись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом норм матеріального права.
Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що суд першої інстанції мав відмовити у відкритті провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України або закрити провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 06 квітня 2017 року у цивільній справі № 137/54/17, яке набрало законної сили, ОСОБА_1 вже було визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 терміном три місяці з дня набрання рішенням законної сили. Крім того, суд першої інстанції не врахував, що повторне визначення судом додаткового строку для прийняття спадщини законодавством не передбачено, а тому спадкоємець, який прострочив прийняття спадщини вдруге, втрачає можливість одержати спадщину. Також зазначив, що висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 не змогла реалізувати своє право на подання заяви про прийняття спадщини на виконання рішення у справі № 137/54/17 не через свою бездіяльність, а саме через дії сторони відповідача, які полягали в оскарженні судових рішень, що унеможливило отримання позивачем рішення суду із відміткою про набрання рішенням законної сили та реалізувати свої спадкові права, є хибним, не ґрунтується на матеріалах справи та не відповідає дослідженим в судовому засіданні матеріалам справи.
Позивач ОСОБА_1 відзив на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 не надала.
В судовому засіданні відповідач і його представник підтримали апеляційну скаргу, просять її задовольнити.
Позивач у судовому засіданні заперечила проти задоволення апеляційної скарги, просить її відхилити і залишити без змін рішення суду першої інстанції.
Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали цієї цивільної справи та матеріали цивільних справ № 137/2310/16-ц і № 137/54/17, прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення за таких підстав.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 .
Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 06 квітня 2017 року у цивільній справі № 137/54/17, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 26 червня 2017 року, визначено ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , терміном три місяці з дня набрання рішенням законної сили (а. с. 4-5, 6-8).
Позивач у визначений судом додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини - протягом трьох місяців з дня набрання законної сили зазначеним рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 06 квітня 2017 року у цивільній справі № 137/54/17 до нотаріальної контори не подала.
Згідно відповіді Літинської державної нотаріальної контори від 22 жовтня 2019 року № 1733/02-14 ОСОБА_1 роз`яснено, що станом на 22 жовтня 2019 року заяви про прийняття спадщини від ОСОБА_1 ні за згодою спадкоємця, який прийняв спадщину - ОСОБА_2 , ні згідно рішення суду про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, до Літинської державної нотаріальної контори не надходило, а тому вона вважається спадкоємцем, який спадщину не прийняв (а. с. 10).
Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Стаття 1272 ЦК України встановлює, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, на подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.
Задовольняючи позовні вимоги та визначивши ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач не змогла реалізувати своє право на подання заяви про прийняття спадщини на виконання рішення у справі № 137/54/17 не через свою бездіяльність, а саме через дії сторони відповідача, які полягали в оскарженні рішення суду першої інстанції в апеляційному та касаційному порядку, що унеможливило отримання позивачем рішення суду із відміткою про набрання законної сили та реалізувати свої спадкові права; а також з того, що касаційним судом було зупинено виконання рішення суду від 06 квітня 2017 року у справі № 137/54/17, а про існування рішення суду касаційної інстанції позивачу стало відомо лише 09 жовтня 2019 року.
Проте апеляційний суд вважає, що такий висновок суду першої інстанції є помилковим та вказані обставини не можуть бути визнані поважною причиною пропуску визначеного позивачу судом додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Як свідчать матеріали цивільної справи № 137/54/17 06 квітня 2017 року Літинським районним судом Вінницької області ухвалено рішення про визначення ОСОБА_1 додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 терміном три місяці з дня набрання рішенням законної сили (а. с. 69-70 справи № 137/54/17).
Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 26 червня 2017 року зазначене рішення суду першої інстанції залишено без змін (а. с. 92-94 справи № 137/54/17).
Зі змісту цього судового рішення, а також із журналу судового засідання вбачається, що справа розглядалась апеляційним судом за участі представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , що свідчить про обізнаність позивача про результат апеляційного перегляду справи та про набрання законної сили рішенням суду першої інстанції.
Крім того, копії зазначеної ухвали суду апеляційної інстанції направлені до відома сторонам 30 червня 2017 року, про що свідчить супровідний лист (а. с. 96 № 137/54/17).
12 липня 2017 року цивільна справа повернулась до суду першої інстанції (а. с. 97 № 137/54/17).
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_2 на зазначені судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій; витребувана цивільна справа № 137/54/17 та зупинено виконання рішення Літинського районного суду Вінницької області від 06 квітня 2017 року до закінчення розгляду касаційної скарги (а. с. 113 № 137/54/17). 
Згідно супровідного листа Літинського районного суду Вінницької області цивільну справу було направлено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 26 липня 2017 року (а. с. 115 справи № 137/54/17).
03 квітня 2019 року Верховним Судом прийнято постанову, якою касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Літинського районного суду Вінницької області від 06 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 26 червня 2017 року залишено без змін та поновлено виконання рішення Літинського районного суду Вінницької області від 06 квітня 2017 року (а. с. 119-122 справи № 137/54/17).
Копії цієї постанови направлено до відома сторонам, в тому числі позивачу ОСОБА_1 , 11 травня 2019 року, про що свідчить супровідний лист (а. с. 123 справи № 137/54/17).
17 травня 2019 року цивільна справа № 137/54/17 повернулась до суду першої інстанції (а. с. 123 справи № 137/54/17).
12 грудня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції із заявою, у якій просила надати їй можливість ознайомитись із матеріалами справи № 137/54/17 та видати їй копію ухвали Верховного Суду про призупинення розгляду справи (а. с. 124 справи № 137/54/17).
Посилання суду першої інстанції в оскаржуваному рішенні на те, що про існування постанови суду касаційної інстанції у справі № 137/54/17 ОСОБА_1 стало відомо лише 09 жовтня 2019 року під час розгляду справи № 137/2310/16, у зв`язку з чим вона 10 жовтня 2019 року звернулась до канцелярії суду із заявою про отримання копії такої постанови, є безпідставними.
Як свідчать матеріали цивільної справи № 137/2310/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Літинської селищної ради Літинського району Вінницької області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 20 березня 2018 року зупинено провадження у справі № 137/2310/16-ц до закінчення перегляду в касаційному порядку цивільної справи № 137/54/17 (а. с. 119 архівної справи № 137/2310/16-ц).
Ухвалою суду першої інстанції від 19 червня 2019 року поновлено провадження у цивільній справі № 137/2310/16-ц і справу призначено до розгляду (а. с. 129 архівної справи № 137/2310/16-ц). У мотивувальній частині цієї ухвали зазначено, що постановою Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у цивільній справі № 137/54/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, рішення Літинського районного суду Вінницької області від 06 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 26 червня 2017 року залишено без змін; а також поновлено виконання рішення Літинського районного суду Вінницької області від 06 квітня 2017 року (а. с. 129 справи № 137/2310/16-ц).
Також із матеріалів справи № 137/2310/16-ц вбачається, що після поновлення провадження у справі ОСОБА_1 отримувала судові повістки про виклик до суду та брала участь у судових засіданнях, що свідчить про її обізнаність про поновлення провадження у справі, яке було зупинено до закінчення перегляду в касаційному порядку цивільної справи № 137/54/17, відповідно ОСОБА_1 було відомо про закінчення розгляду справи № 137/54/17 судом касаційної інстанції.
За змістом частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.
Сторона, яка бере участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Отже, добросовісно користуючись своїми процесуальними правами, позивач ОСОБА_1 зобов`язана була цікавитись ходом розгляду справи № 137/54/17 за її позовом, зокрема, зобов`язана була цікавитись результатом апеляційного і касаційного перегляду справи, з метою своєчасної реалізації рішення суду першої інстанції, яким задоволено її позов та визначено їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті матері тривалістю у три місяці з дня набрання рішенням законної сили, враховуючи, що виконання цього рішення було зупинено до закінчення розгляду касаційної скарги.
За наведених обставин апеляційний суд вважає помилковим висновок суду першої інстанції про визначення ОСОБА_1 додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері з тих підстав, що позивач не змогла реалізувати своє право на подання заяви про прийняття спадщини на виконання рішення у справі № 137/54/17 не через свою бездіяльність, а саме через дії сторони відповідача, які полягали в оскарженні рішення суду першої інстанції в апеляційному та касаційному порядку, що унеможливило отримання позивачем рішення суду із відміткою про набрання законної сили та реалізувати свої спадкові права, а про існування рішення суду касаційної інстанції вона дізналась лише 09 жовтня 2019 року, оскільки такий висновок суду спростовується матеріалами цивільних справ № 137/54/17 та № 137/2310/16-ц, і необізнаність позивача із результатами касаційного перегляду рішення суду, яким їй визначено додатковий строк для прийняття спадщини, не пов`язана з об`єктивними та істотними труднощами, що унеможливили чи в інший спосіб перешкодили їй вчасно реалізувати своє право на подання заяви про прийняття спадщини на підставі рішення Літинського районного суду Вінницької області від 06 квітня 2017 року, яким позивачу визначено додатковий строк для подання такої заяви, та не є об`єктивними перешкодами для здійснення такої дії.
Крім того, згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у пункті 24 постанови «Про практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.
Повторне визначення судом додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини одним і тим же спадкоємцем законодавством не передбачено, що залишилось поза увагою суду першої інстанції.
За наведених обставин правові підстави для задоволення позову ОСОБА_1 про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини відсутні, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції підлягає до скасування із ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову через невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Водночас не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги відповідача про те, що суд першої інстанції мав відмовити у відкритті провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України або закрити провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 06 квітня 2017 року у цивільній справі № 137/54/17, яке набрало законної сили, ОСОБА_1 вже було визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 терміном три місяці з дня набрання рішенням законної сили, оскільки за змістом п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суд відмовляє у відкритті провадження у справі, а згідно з п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України - закриває провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Позови вважаються тотожними лише тоді, коли в них співпадають сторони, предмет і підстави. У випадку зміни хоча б одного з цих елементів, позови вважаються не тотожними і суд не вправі відмовити у відкритті провадження у справі або закрити провадження у справі.
У цій справі позовні вимоги позивач обґрунтувала іншими обставинами, ніж при зверненні з аналогічними позовними вимогами у цивільній справі № 137/54/17, зокрема, послалась на обставини, які виникли після ухвалення судом рішення у справі № 137/54/17, а тому підстави для застосування п. 2 ст. 1 ст. 186 ЦПК України або п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України до позовної заяви у цій справі відсутні.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до частини першої цієї статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Пунктом «в» частини першої статті 382 ЦПК України визначено, що в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.
При поданні апеляційної скарги на рішення суду відповідач ОСОБА_2 сплатив судовий збір в сумі 1261,20 грн. (а. с. 107), який підлягає до стягнення на його користь з позивача ОСОБА_1 у зв`язку із відмовою в її позові.
На підставі викладеного і керуючись ст. 367, 374, 376, 381-382 ЦПК України, суд 
Постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
Рішення Літинського районного суду Вінницької області від 20 травня 2020 року скасувати і ухвалити нове судове рішення.
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини,- відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, у розмірі 1261,20 грн. (одна тисяча двісті шістдесят одну грн. двадцять коп.).
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий	М. В. Матківська  	
Судді	В. С. Марчук  	
  	В. В. Сопрун  	

Повне судове рішення складено 22 липня 2020 року