Справа № 428/5307/20 
Провадження № 33/810/173/20 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Луганського апеляційного суду Руденко В.В., за участю захисника - Шурхно К.А.,

розглянувши «11» вересня 2020 року у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Сєвєродонецьк, Луганської області апеляційну скаргу адвоката Шурхна К.А., що діє в інтересах особи що притягається до адміністративної відповідальності –  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не надано, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 серпня 2020 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі- КУпАП),-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 серпня 2020 року визнано винним ОСОБА_1  у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Також з ОСОБА_1 стягнено судовий збір на користь держави у розмірі 420,40 грн.

У постанові суду зазначено, що 20.06.2020 року о 00 годині 47 хвилини в м.Сєвєродонецьку, по вул. Гагаріна, в районі буд.46, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «ВАЗ 2105», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі захисник Шурхно К.А., поданої в інтересах ОСОБА_1 , просить скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
В обґрунтування своїх вимог зазначив, що суд не мав права в основу прийнятого рішення класти пояснення осіб (понятих), які не були допитані безпосередньо в залі судового засідання вказавши, не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, а тому їх покази не можуть бути беззаперечним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення відповідно до правової позиції, висловленої КАС ВС у постанові у справі №560/751/17 від 27 червня 2019 року. Тому апелянт вважає, що судом не перевірено, чи перебував ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння чи ні, а також ставить під сумнів дії працівників патрульної поліції щодо виконання ними вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція), а саме чи керував ОСОБА_1 т/з перед тим, як був зупинений працівниками патрульної поліції, та чи були підстави для його направлення на огляд до медичного закладу. З цього приводу захисник вказує, що на відеозаписі з нагрудних камер поліцейських, не зафіксований факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 .
Водночас захисник вказує, що в порушення п.8 Розділу 1 Інструкції направлення на огляд водія т\з з метою виявлення сп`яніння згідно матеріалів справи не складалась, ОСОБА_1 з ним не ознайомлювався, а тому направлення здійснене не в передбачений законом спосіб. Тому відмову від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , на переконання захисника, не можна вважати таким, що утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Також апелянт вказує, що інспекторами УПП не були виконані вимоги ст.265-2 КУпАП про відсторонення від керування т\з особи, що знаходилась у стані алкогольного сп`яніння, шляхом затримання цього т\з, а отже захисник вважає, що сам по собі протокол не може бути визнаний достатнім доказом наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

У суді апеляційної інстанції захисник Шурхно К.А. підтримав викладені в апеляційній скарзі доводи, наполягав на її задоволенні та просив скасувати рішення суду першої інстанції, а провадження про справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. 

До суду апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності –   ОСОБА_1 , який був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, не з`явився, про причини своєї неявки апеляційний суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подав, а отже відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП його неявки не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд, вислухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно з положеннями ст.ст.245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.
Як убачається з оскаржуваної постанови місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 310495 від 20.06.2020 року; рапорт поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Луганській області Кислова М.; направлення на медичний огляд ОСОБА_1 ; карту травматологічного хворого ОСОБА_1 ; письмові пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та DVD диски, долучені до матеріалів справи, з відеофайлами з нагрудних камер відеореєстраторів патрульних поліцейських.

Так згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №310495 від 20.06.2020 року, складеного за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.3), 20.06.2020 року о 00 годині 47 хвилини в м. Сєвєродонецьку, по вул. Гагаріна, в районі буд.46, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «ВАЗ 2105», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків;

- згідно рапорту поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Луганській області Кислова М. від 20.06.2020 року (а.с.9), під час патрулювання на службовому автомобілі у м. Сєвєродонецьк, по вул. Гагаріна помітили т\з «ВАЗ2105» д.н.з. НОМЕР_1 , у якого не горів задні правий стоп. Згідно ЗУ «Про Національну поліцію» було прийнято зупинити т\з водієм якого виявився ОСОБА_1 , при спілкуванні у нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнин рота, виражене тремтіння пальців рук. Водієві було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці або у медичному закладі, на що він відмовився пізніше в присутності двох свідків. Про відповідальність згідно чинного законодавства попереджався неодноразово, після чого водій ОСОБА_1 почав втікати у напрямку дворів. Наздогнавши ОСОБА_1 , до нього було застосовано фізичну силу та кайданки, після чого супроводжений до Сєвєродонецької міської лікарні для проходження медичного огляду на виявлення тілесних ушкоджень, в результаті якого було виявлено забій м`яких тканин спини та правої верхньої кінцівки, зі слів побили співробітники поліції, після чого ОСОБА_1 було доставлено до Сєвєродонецького ВП ГУНП. Відносно водія ОСОБА_1 складено матеріали за ч.1 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП та протокол затримання. Також було сповіщено в безоплатну правову допомогу;
- згідно направленням на медичний огляд (а.с.4) водію  ОСОБА_1 працівником поліції ОСОБА_4 було видано направлення на медичний огляд для встановлення наявності стану алкогольного сп`яніння, від проходження якого той відмовився; 
- згідно письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та  ОСОБА_3 від 20.06.2020 року (а.с.7;8), вони були запрошені в якості свідків при відмові водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера «Drager», а також у медичному закладі.

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:
       1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;
       2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Судом апеляційної інстанції були відтворені відеозаписи з нагрудних камер спостереження працівників патрульної поліції, а також відеозаписи з відео реєстратора автомобіля патрульної поліції, які містяться у 15 файлах та знаходяться на трьох DVD дисках, долучених до матеріалів справи (а.с.15), та на яких зафіксовано рух т\з «ВАЗ2105» д.н.з. НОМЕР_1 , у якого не горів задній правий стоп-сигнал. Після чого автомобіль був зупинений працівниками патрульної поліції та водієм виявився ОСОБА_1 , який сидів за кермом автомобіля. Під час спілкування працівники патрульної поліції просили водія надати документи, але  ОСОБА_1 відмовився надати відповідні документи на право керування автомобілем, у зв`язку з чим пізніше було складено відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.126 КУпАП серії ДП18 № 538018 (а.с.11). Окрім того відеозаписом зафіксовано, що водій ОСОБА_1 мав характерні ознаки сп`яніння, вимоги працівника поліції ігнорував, намагався втекти з місця зупинки, у зв`язку з чим був затриманий, на пропозицію працівника поліції пройти огляд на встановлення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest» або у найближчому медичному закладі ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, права та наслідки йому було роз`яснено. Від керування транспортним засобом водій ОСОБА_1 був відсторонений, що також підтверджується наявним в матеріалах справи протоколом про його адміністративне затримання серії АА №030224 (а.с.5).

Згідно загальних положень, що містяться у п. 1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Відповідно до п.2.9 «а», п.2.5 ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, аналіз досліджених під час судового розгляду та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у відмові особи, яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при обставинах встановлених постановою судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 серпня 2020 року, чим ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. 
У свою чергу сторона захисту в апеляційній скарзі не навела переконливих аргументів на спростування висновків місцевого суду про наявність належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення.
Також безпідставними є доводи апеляційної скарги захисника про те, що в судовому засіданні не були допитані свідки, які були присутні при виявлені ознак алкогольного сп`яніння. Зміст досліджених письмових показань свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 під час судового розгляду не оспорювався захисником та за матеріалами справи він не клопотав про їх виклик і допит в судовому засіданні. Не було заявлено такого клопотання й під час апеляційного розгляду. Отже у суду першої інстанції не було підстав для виклику вказаних свідків, оскільки правдивість їх письмових показань не викликала сумніву у місцевого суду, та не вбачає таких підстав суд апеляційної інстанції. 
Водночас апеляційний суд вважає неспроможними твердження сторони захисту про відсутність доказів того, що ОСОБА_1 керував автомобілем за наведених у постанові місцевого суду обставин, оскільки вони спростовуються наявними в матеріалах належними та допустимими у розумінні ст.251 КУпАП доказами. Зокрема відеозаписами з камер поліцейських, на яких зафіксовано рух автомобілю ВАЗ 2105 д.н.з. НОМЕР_1 , в якому знаходився лише водій ОСОБА_5 , та який після зупинки даного транспортного засобу знаходився за кермом автомобіля. Також із цих відеозаписів вбачається, що водій ОСОБА_5 був відсторонений від керування т\з, а також відповідно до протоколу АА№030224 про адміністративне затримання за ч.2 ст.262 КУпАП ОСОБА_1 був доставлений до Сєвєродонецького ВП 20.06.2020 року о 00:58 у зв`язку із вчиненням правопорушенням, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, для складання протоколу про адміністративне правопорушення та для припинення правопорушення.
Між тим, на спростування цих обставин стороною захисту апеляційному суду належних доказів не надано.
Суд апеляційної інстанції відкидає, як аргументи невинуватості, доводи апелянта про недотримання працівниками поліції вимог ст.266 КУпАП через відсутність направляння його для проходження медичного огляду до закладу охорони здоров`я, з огляду на наступне.
За приписами частини 2,3 ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Згідно з пунктами 6,7 розділу I Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі- Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015р. №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться:
-поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);
-лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).
Отже, системний аналіз наведених законодавчих норм дає можливість зробити висновок, що законодавцем визначено два альтернативних способи проведення огляду водіїв на стан сп`яніння, - або поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, або лікарем закладу охорони здоров`я.

При цьому норма закону, яка зобов`язує патрульного поліцейського направити водія на медичний огляд до закладу охорони здоров`я, на переконання апеляційного суду, має місце виключно у разі:
- відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, але при його згоді пройти такий огляд у найближчому закладі охорони здоров`я; 
-  незгоди водія з результатами огляду, проведеного поліцейським на місці зупинки ТЗ.
Оскільки надані суду матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 відмовився від пропозиції патрульного поліцейського пройти медичний огляд на стан сп`яніння на місці зупинки ТЗ або у найближчому закладі охорони здоров`я, суд апеляційної інстанції не вбачає в даному випадку порушень визначеного порядку проведення огляду водіїв на стан сп`яніння, що ставило б під сумнів правильність висновків місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені ним адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. До того ж матеріали справи містять таке направлення ОСОБА_1 на медичний огляд до КНП «СМБЛ» (а.с.4).
Сам факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у визначеному законом порядку ОСОБА_1 не заперечується в апеляційній скарзі, а факт його керування транспортним засобом за обставин, встановлених рішенням суду першої інстанції, доводиться дослідженими судом належними, допустимими та достатніми доказами у їх сукупності.
Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, на чому наполягає сторона захисту, суд апеляційної інстанції не вбачає.
Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строк на один рік, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення. 

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги захисника Шурхна К.А. є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18.08.2020 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Шурхно Кирила Анатолійовича - залишити без задоволення, а постанову судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 серпня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ЛУГАНСЬКОГО 
АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ                                         В.В. РУДЕНКО