Ухвала
 
16 вересня 2020 року
м. Київ
справа № 703/2530/17
провадження № 61-13010 ск20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського апеляційного суду у складі колегії суддів: Гончар Н. І.,             Сіренка Ю. В., Фетісової Т. Л. від 11 серпня 2020 року про повернення апеляційної скарги у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, 
ВСТАНОВИВ :
Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області                             від 11 березня 2020 року позов Моторного (транспортного) страхового бюро Українизадоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 50 000,00 грн та 1 577,00 грн судового збору.
На це судове рішення ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, яку ухвалою Черкаського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року визнано неподаною та повернуто заявнику.
У вересні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга                   ОСОБА_1 , в якій вона просить скасувати ухвалу Черкаського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, а також обмеження її права на доступ до суду.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з урахуванням такого.
Статтею 356 ЦПК України встановлено вимоги до форми і змісту апеляційної скарги.
Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Згідно із частиною другою статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.
Зі змісту статей 185, 357 ЦПК України вбачається, що у разі невиконання вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху у встановлений строк, скарга вважається неподаною та повертається особі, яка її подала.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 29 квітня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишено без руху з підстав несплати судового збору у розмірі 2 400,00 грн та попереджено, що у разі невиконання вимог суду, апеляційну скаргу буде повернуто заявнику.
У травні 2020 року заявник подала до суду апеляційної інстанції клопотання про звільнення від сплати судового збору, у задоволенні якого ухвалою цього ж суду від 23 червня 2020 року відмовлено з підстав недоведення скрутного фінансового стану, що унеможливило сплату судового збору та надано строк для усунення недоліків, вказаних в ухвалі від 29 квітня               2020 року.
Постановляючи ухвалу про повернення апеляційної скарги, апеляційний суд правильно зазначив, що станом на 11 серпня 2020 року, отримавши                  02 липня 2020 року копію ухвали суду апеляційної інстанції від 23 червня 2020 року, заявник у встановлений судом строк вимоги зазначеної ухвали не виконала, судовий збір не сплатила, недоліки апеляційної скарги не усунула.
Таким чином, апеляційний суд, вірно застосувавши положення статті 185 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про повернення апеляційної скарги. 
Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та не впливають на законність і обґрунтованість судового рішення, а є незгодою заявника з його змістом. 
При цьому, Верховний Суд враховує, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення, тому порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не вбачається.
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення. 
Оскільки правильне застосування судом апеляційної інстанції норм             статей 185, 356, 357 ЦПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, розгляд зазначеної скарги не має значення для формування єдиної правозастосовної практики, а наведені у ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності судового рішення, то колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючись частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
УХВАЛИВ :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського апеляційного суду             від 11 серпня 2020 року про повернення апеляційної скарги у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування.
Додані до скарги матеріали повернути заявнику. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                      О. В. Білоконь
                                                                                                                О. М. Осіян
                                                                                                                Н. Ю. Сакара