ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2020                         місто Дніпро                            Справа №  912/894/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач), 
суддів Дарміна М.О., Іванова О.Г.,              
секретар судового засідання: Абадей М.О., 
представники сторін: 
від позивача-1: представник не з`явився; 
від позивача-2: представник не з`явився; 
від відповідача: представник не з`явився; 
прокурор: Вороновська О.В., посвідчення №040413  від 20.01.2016,  прокурор відділу, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Заступника прокурора Кіровоградської області на ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 27.05.2019 у справі №912/894/18
за позовом: Заступника прокурора Кіровоградської області, м. Кропивницький в інтересах держави в особі Східного офісу Державної аудиторської служби України,                 м. Дніпро та Управління освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради,                    м. Олександрія, Кіровоградська область 
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю  "Виробничо-комерційна фірма "Оксамит", м. Олександрія, Кіровоградська область 
про визнання недійсними додаткових угод до договору та стягнення 271 132,62 грн., - 

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року Заступник прокурора Кіровоградської області звернувся до Господарського суду Кіровоградської області в інтересах держави в особі Східного офісу Державної аудиторської служби України та Управління освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю  "Виробничо-комерційна фірма "Оксамит", в якому просив визнати недійсними додаткові угоди:
- № 1 від 20.03.2017 до договору № 155-Т про закупівлю товарів за державні кошти від 20.03.2017, укладеного Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради на поставку м`яса з Товариством з обмеженою відповідальністю  "Виробничо-комерційна фірма "Оксамит";
- № 2 від 21.03.2017 до договору № 155-Т про закупівлю товарів за державні кошти від 20.03.2017, укладеного Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради на поставку м`яса з Товариством з обмеженою відповідальністю  "Виробничо-комерційна фірма "Оксамит";
- № 3 від 22.03.2017 до договору № 155-Т про закупівлю товарів за державні кошти від 20.03.2017, укладеного Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради на поставку м`яса з Товариством з обмеженою відповідальністю  "Виробничо-комерційна фірма "Оксамит";
- № 4 від 23.03.2017 до договору № 155-Т про закупівлю товарів за державні кошти від 20.03.2017, укладеного Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради на поставку м`яса з Товариством з обмеженою відповідальністю  "Виробничо-комерційна фірма "Оксамит";
- № 5 від 24.03.2017 до договору № 155-Т про закупівлю товарів за державні кошти від 20.03.2017, укладеного Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради на поставку м`яса з Товариством з обмеженою відповідальністю  "Виробничо-комерційна фірма "Оксамит";
- № 6 від 31.03.2017 до договору № 155-Т про закупівлю товарів за державні кошти від 20.03.2017, укладеного Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради на поставку м`яса з Товариством з обмеженою відповідальністю  "Виробничо-комерційна фірма "Оксамит";
- № 8 від 17.05.2017 до договору № 155-Т про закупівлю товарів за державні кошти від 20.03.2017, укладеного Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради на поставку м`яса з Товариством з обмеженою відповідальністю  "Виробничо-комерційна фірма "Оксамит";
- № 10 від 23.08.2017 до договору № 155-Т про закупівлю товарів за державні кошти від 20.03.2017, укладеного Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради на поставку м`яса з Товариством з обмеженою відповідальністю  "Виробничо-комерційна фірма "Оксамит";
- № 11 від 07.09.2017 до договору № 155-Т про закупівлю товарів за державні кошти від 20.03.2017, укладеного Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради на поставку м`яса з Товариством з обмеженою відповідальністю  "Виробничо-комерційна фірма "Оксамит";
- № 12 від 08.09.2017 до договору № 155-Т про закупівлю товарів за державні кошти від 20.03.2017, укладеного Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради на поставку м`яса з Товариством з обмеженою відповідальністю  "Виробничо-комерційна фірма "Оксамит";
- з  Товариства з обмеженою відповідальністю  "Виробничо-комерційна фірма "Оксамит" стягнути на користь Управління освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради безпідставно сплачені кошти в сумі 271 132,62 грн.
Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 09.08.2018 у справі №912/894/18, яке постановою Центрального апеляційного господарського суду від 05.12.2018 залишено без змін, позов задоволений у повному обсязі: 
- визнано недійсними  додаткові угоди до договору № 155-Т про закупівлю товарів за державні кошти від 20.03.2017, укладеного між  Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю  "Виробничо-комерційна фірма "Оксамит" на поставку м`яса:  № 1 від 20.03.2017 № 2 від 21.03.2017, № 3 від 22.03.2017, № 4 від 23.03.2017, № 5 від 24.03.2017 № 6 від 31.03.2017, № 8 від 17.05.2017, № 10 від 23.08.2017, № 11 від 07.09.2017, № 12 від 08.09.2017;
- з Товариства з обмеженою відповідальністю  "Виробничо-комерційна фірма "Оксамит" стягнуто на користь Управління освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради кошти в сумі 271 132,62 грн.; 
- з Товариства з обмеженою відповідальністю  "Виробничо-комерційна фірма "Оксамит" стягнуто на користь прокуратури Кіровоградської області судовий збір в сумі 21 687 грн.
Постановою Верховного Суду від 20.02.2019 скасовано постанову Центрального апеляційного господарського суду від 05.12.2018 та рішення Господарського суду Кіровоградської області від 09.08.2018 у справі № 912/894/18; справу №912/894/18 передано на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду.
За результатами нового розгляду ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 27.05.2019  у справі №912/894/18 позов залишено без розгляду.
Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що прокурором правильно визначено позивача, проте, всупереч вимогам частин 3, 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" Заступник прокурора Кіровоградської області не з`ясував, чи здійснює повноважний орган захист інтересів держави; до позовної заяви не додано жодного документа, який направлявся завчасно до подання позовної заяви до Східного офісу Державної аудиторської служби для з`ясування, чи вчиняє вказаний орган перевірку проведеної закупівлі за результатами торгів, які здійснювались Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради, в результаті яких укладений договір №155-Т від 20.03.2017 та оспорювані додаткові угоди. Місцевий господарський суд дійшов до висновку, що Заступником прокурора не доведено виконання імперативних вимог частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" в частині повідомлення позивачів: Управління освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради та Східний офіс Державної аудиторської служби про намір здійснювати представництво у суді інтересів держави. 
Як зазначено місцевим господарським судом, обставини дотримання прокурором встановленої частин 3, 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" процедури, яка повинна передувати зверненню до суду з відповідним позовом, підлягають з`ясуванню незалежно від того, чи має місце факт порушення інтересів держави у конкретних правовідносинах, оскільки відповідно до приписів статей 53, 174 Господарського процесуального кодексу України недотримання такої процедури унеможливлює розгляд заявленого прокурором позову по суті. У той же час відповідний уповноважений орган держави (за його наявності), виконуючи свої функції, не позбавлений можливості самостійно звернутись до суду з метою захисту інтересів держави. 
Так, під час розгляду справи, Східний офіс Державної аудиторської служби повідомив, що лише під час розгляду справи в суді на його адресу надійшов лист       №08-387 вих-18 від 18.09.2018 від прокуратури Кіровоградської області щодо включення до плану проведення ревізії фінансово-господарської діяльності управління освіти, молоді і спорту Олександрійської міської ради. На вказаний лист Східний офіс Державної аудиторської служби повідомив прокуратуру листом від 10.10.2018 №04-11-25-17/3987 про те, що плани проведення заходів державного фінансового контролю на 2018 рік вже складено та затверджено; при складанні планів проведення заходів державного фінансового контролю впродовж 2019 року буде враховано питання, порушені у листі прокуратури. На виконання Плану проведення заходів державного фінансового контролю на І квартал 2019 року, Східним офісом Державної аудиторської служби проведена ревізія фінансово-господарської діяльності Управління освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради за період з 01.01.2016 по 28.02.2019, за результатами якої складений акт ревізії від 21.03.2019. Східний офіс Державної аудиторської служби стверджував, що з огляду на те, що на момент звернення прокурора до суду з даним позовом ним не здійснювались заходи державного фінансового контролю щодо Управління освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради за період укладення спірних додаткових угод, вказані обставини унеможливили звернення до суду з відповідним позовом самостійно.
Вказані пояснення підтверджують нез`ясування прокурором, чи здійснювались уповноваженим органом на захист охоронюваних інтересів держави відповідні заходи. Також вказаним підтверджується, що Східним офісом Держаудитслужби, як тільки виявилось можливим, включено до Плану проведення заходів державного фінансового контролю  на І квартал 2019 року перевірка Управління освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради  і за результатами такої перевірки складено акт, копію якого направлено і до прокуратури. Враховуючи вказані обставини, місцевий господарський суд дійшов до висновку, що твердження прокурора про нездійснення відповідним органом заходів по захисту інтересів держави не відповідають дійсності. Прокурор не повідомляв про порушення, що, на його думку, допущені при закупівлі товарів Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради, водночас після того, як Східний офіс Державної аудиторської служби дізнався про можливі порушення, ним вжито необхідних заходів для включення до Плану проведення заходів державного фінансового контролю на І квартал 2019 року та проведено відповідні заходи, передбачені чинним законодавством.
Місцевий господарський суд зазначив, що встановив об`єктивні причини, які перешкоджали Східному офісу Державної аудиторської служби України здійснити захист інтересів держави та відсутність підстав для звернення прокурора до суду за таких обставин; фінансування за оспорюваними додатковими угодами не здійснювалось за рахунок державного бюджету (субвенції), а лише за кошти місцевого бюджету, тому прокурором не доведено в чому ж його звернення спрямоване на задоволення суспільних потреб.
Не погодившись із ухвалою місцевого господарського суду, Заступник прокурора Кіровоградської області подав апеляційну скаргу, в якій, просить Центральний апеляційний господарський суд скасувати ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 27.05.2019 у справі №912/894/19, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий господарський суд дійшов до помилкового висновку  про відсутність підстав для представництва інтересів держави та підстав для залишення позову без розгляду відповідно до пункту 1 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України. 
Апелянт зазначає, що місцевим господарським судом не надано юридичної оцінки фактам, викладеним в акті ревізії від 21.03.2019, зокрема, проігноровані виявлені прокурором порушення щодо закупівлі м`яса у 2017 році. Звертає увагу на тривалу бездіяльність Східного офісу Державної аудиторської служби України та вчинення дій щодо проведення перевірки лише після констатації факту такої бездіяльності у судових рішеннях.  Також апелянт наголошує про безпідставність виділення коштів іншим позивачем - Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради на спірну закупівлю, відповідно, за доводами апелянта, такі пошти підлягають поверненню саме на користь позивача-2. При цьому апелянт звертає увагу апеляційного господарського суду на наявність порушення інтересів держави та суспільних інтересів, які полягають в порушенні сторонами тендерної пропозиції під час виконання договору, оскільки під час проведення тендеру замовником визначалась не лише ціна товару, а й її кількість відповідно до встановлених норм харчування. 
Апелянт вважає, що в позовній заяві наведені підстави звернення із позовом у справі відповідно до приписів Закону України "Про прокуратуру" та наведені обставини, які вказують на неналежним чином здійснення захисту інтересів держави належним суб`єктом. Так, наявність відповідних повноважень у Східного офісу Державної аудиторської служби України та невжиття ним дій на усунення порушень у сфері розпорядження бюджетними коштами є підставою для звернення прокурора із відповідним позовом. 
Підставою реалізації прокурором представницьких функцій у даному випадку усвідомлена пасивна поведінка уповноваженого суб`єкта владних повноважень та бездіяльність.
Ухвалами Центрального апеляційного господарського суду від 21.06.2019 (колегією суддів у складі: головуючого судді Антоніка С.Г. (доповідач), суддів        Іванова О.Г. , Дарміна М.О.) відкрито апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги Заступника прокурора Кіровоградської області на ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 27.05.2019 у справі №912/894/18; провадження у справі №912/894/18 зупинити до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №587/430/16-ц.
12.07.2019 від Товариства з обмеженою відповідальністю  "Виробничо-комерційна фірма "Оксамит" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач  просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити ухвалу місцевого господарського суду без змін. Відповідач погоджується із висновком місцевого господарського суду про недоведеність Заступником прокурора виконання імперативних вимог частин 3, 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" в частині повідомлення Управління освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради та Східного офісу Державної аудиторської служби про намір здійснювати представництво у суді інтересів держави; з`ясування місцевим господарським судом обставин неможливості звернення позивачів до суду самостійно; відсутність підстав для звернення прокурора у зв`язку з тим, що фінансування (закупівля) продуктів харчування за спірними додатковими угодами здійснювалась за рахунок місцевого, а не державного бюджету. 
26.06.2019 Великою Палатою Верховного Суду прийнято постанову у справи №587/430/16-ц;  в Єдиному державному реєстрі судових рішень постанову оприлюднено 30.09.2019. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.10.2019 (колегією суддів у складі: головуючого судді Антоніка С.Г. (доповідач), суддів Іванова О.Г., Дарміна М.О.) апеляційне провадження у справі №912/894/18 поновлено; судове засідання призначене на 11.11.2019. 
У зв`язку із перебуванням судді-доповідача Антоніка С.Г. на лікарняному розпорядженням керівника апарату суду від 11.11.2019 відповідно до пункту 2.3.50. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого Рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 №30 (у редакції рішення Ради суддів України від 02.04.2015 №25) зі змінами, відповідно до пункту 2.6.2. Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду №2 від 08.10.2018 зі змінами, проведений повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, за результатами якого для розгляду справи №912/894/18 визначено колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя - Березкіна О.В. (доповідач), судді - Іванов О.Г., Дармін М.О.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.11.2019 справу №912/894/18 прийнято до свого провадження  колегію суддів у складі: головуючий суддя - Березкіна О.В. (доповідач), судді - Іванов О.Г., Дармін М.О., розгляд скарги призначений у судове засідання на 11.12.2019. 
У зв`язку із перебуванням у відпустці судді-доповідача Березкіної О.В. відбулась автоматична зміна складу колегії суддів. Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.12.2019 визначено для розгляду справи №912/894/18 колегію суддів у складі: головуючий суддя Орєшкіна Е.В. (доповідач), судді: Іванов О.Г., Дармін М.О.   
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.12.2019 справу №912/894/18 прийнято до свого провадження  колегію суддів у складі: головуючий суддя - Орєшкіна Е.В. (доповідач), судді - Іванов О.Г., Дармін М.О., розгляд скарги призначений у судове засідання на 03.02.2020. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.02.2020 (колегією суддів у складі: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач), суддів  Іванова О.Г., Дарміна М.О.) зупинено провадження за апеляційною скаргою Заступника прокурора Кіровоградської області на ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 27.05.2019 у справі №912/894/18 до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №912/2385/18 у подібних правовідносинах.
01.04.2020 Великою Палатою Верховного Суду було прийнято постанову у справі №912/2385/18, яка оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 18.05.2020.
У зв`язку із перебуванням у відпустці судді Іванова О.Г. відбулась автоматична зміна складу колегії суддів. Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.08.2020, справу №912/894/18 (для вирішення питання про вирішення питання про поновлення провадження у справі) передано колегії суддів у складі: Орєшкіна Е.В. (головуючий, доповідач), судді Дармін М.О., Чус О.В.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.08.2020 (колегією суддів у складі: головуючого судді Орєшкіної Е.В., суддів Дарміна М.О.,        Чус О.В.) поновлено провадження за апеляційною скаргою Заступника прокурора Кіровоградської області на ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 27.05.2019 у справі №912/894/18; розгляд апеляційної призначений в судове засідання на 14.09.2020.
У зв`язку із усуненням обставин, що зумовили здійснення повторного автоматизованого розподілу, а саме, вихід на роботу після відпустки судді Іванова О.Г., відповідно до пункту 2.4.6. Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду №2 від 08.10.2018 зі змінами, 14.09.2020 призначений повторний автоматичний розподіл справи №912/894/18.  Відповідно до Витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 14.09.2020 для розгляду справи №912/894/18 визначено колегією суддів у складі: головуючого судді       Орєшкіної Е.В. (доповідач), суддів Дарміна М.О., Іванова О.Г. 
У судовому засіданні, яке відбулося 14.09.2020, прокурор відділу прокуратури наполягав на задоволенні апеляційної скарги, представники позивачів-1,2 та відповідача у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду скарги були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. 
Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представника прокуратури, дослідивши матеріали справи, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Як вбачається з матеріалів справи, Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради проведено відкриті торги щодо закупівлі продукції - "М`ясо (код ДК 021:2015 - 15110000-2): свинина - охолоджена (лопаткова частина без кістки), (15113000-3); печінка яловичини (15114000-0); курятина  - охолоджена (тушки курей), (15112130-6); 15940 кілограм " з очікуваною вартістю 951 652,00 грн.
Оголошення про проведення відкритих торгів оприлюднено в мережі Інтернет на веб-сайті "Prozorro-публічні закупівлі" за UA-2017-03-02-000154-а. Основним критерієм оцінки пропозицій та вибору переможця зазначену ціну.
Учасниками вказаних відкритих торгів зареєструвалися: 
- Товариство з обмеженою відповідальністю  Виробничо-комерційна фірма "Оксамит" з пропозицією 658 316,50 грн. з ПДВ (остаточна пропозиція 629 766,94 грн. з ПДВ);
- Приватне підприємство "Регіон-А" з пропозицією 752 028,00 грн. з ПДВ (остаточна пропозиція 639 281,00 грн. з ПДВ).
За результатом проведення торгів переможцем вказаного аукціону визначено Товариство з обмеженою відповідальністю  Виробничо-комерційна фірма "Оксамит" з  остаточною пропозицією 629 766,94 грн. з ПДВ, тобто з ціною свинина охолоджена (лопаткова частина без кістки) - 51,10 грн. за 1 кг (всього 381308,20 грн. за 7 462 кг), печінка яловичини 7,569467 грн. за 1 кг (всього 2270,84 грн. за 300 кг), тушки курей за ціною 30,10 грн. за 1 кг (всього 246 187,90 грн. за 8 179 кг). 
За результатами проведених торгів 20.03.2017 між Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради (замовник) та  Товариством з обмеженою відповідальністю  Виробничо-комерційна фірма "Оксамит" (постачальник) укладено договір №155-Т  на закупівлю товарів, відповідно до якого найменування та кількість товару, що підлягає поставці: м`ясо (код ДК 021:2015 - 15110000-2): свинина - охолоджена (лопаткова частина без кістки) 1 кг 51,10грн. (15113000-3); печінка яловичини (заморожена)(15114000-0) 1 кг. - 7, 569467 грн., курятина - охолоджена (тушки курей) -30,10 грн., (15112130-6).
Кількість товарів: свинина охолоджена (лопаткова частина без кістки) - 7462 кг, печінка яловичини (заморожена) - 300 кг, курятина - охолоджена (тушки курей) - 8 178 кг.  
Сторони узгодили, що обсяги закупівлі товарів можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків.
Ціна договору становить 692 766 грн. 94 коп. (з ПДВ),  (п. 3.1. Договору).
Згідно з пунктом 3.2 ціна договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін.
У подальшому між       Управлінням та відповідачем було укладено 12 додаткових угод до договору (далі - додаткові угоди №№1-12) за умовами яких  збільшено ціну за одиницю товару на 10%, без зміни суми договору, тобто із одночасним зменшенням кількості одиниць продукту закупівлі, а саме:
- №1 від 20.03.2017 ціну за м`ясо свинини збільшено до 56 грн. 21коп за 1 кг, тушки курей - 33 грн. 11 коп. за 1 кг, кількість зменшено;
- №2 від 21.03.2017 ціну за м`ясо свинини збільшено до 61 грн. 83коп. за 1 кг, тушки курей - 36 грн. 42 коп. за 1 кг, кількість зменшено;
- №3 від 22.03.2017 ціну за м`ясо свинини збільшено до 68 грн. 01коп. за 1кг, тушки курей - 40 грн. 06 коп. за 1 кг, кількість зменшено;
- №4 від 23.03.2017 ціну за м`ясо свинини збільшено до 74 грн. 81 коп. за 1 кг, тушки курей - 44 грн. 06 коп. за 1 кг, кількість зменшено;
- №5 від 24.03.2017 ціну за м`ясо свинини збільшено до 79 грн. 80 коп. за 1 кг, тушки курей - 46 грн. 90 коп. за 1 кг, кількість зменшено;
- №6 від 31.03.2017 ціну за м`ясо свинини збільшено до 82 грн. 00 коп. за 1 кг, кількість зменшено;
- №7 від 16.05.2017 ціну за м`ясо свинини збільшено до 90 грн. 00 коп. за 1 кг, тушки курей -47 грн. 94 коп. за 1 кг, кількість зменшено;
- №8 від 17.05.2017 ціну за м`ясо свинини збільшено до 99 грн. 00 коп. за 1 кг, кількість зменшено;
-  №9 від 22.08.2017 ціну за тушки курей - 52 грн. 73 коп. за 1 кг, кількість зменшено;
-  №10 від 23.08.2017 ціну за тушки курей -57 грн. 00 коп. за 1 кг, кількість зменшено;
- №11 від 07.09.2017 ціну за м`ясо свинини збільшено до 108 грн. 90 коп. за 1 кг, кількість зменшено;
- №12 від 08.09.2017 ціну за м`ясо свинини збільшено до 119 грн. 79 коп. за 1 кг, кількість зменшено.
За доводами прокурора внаслідок укладення додаткових угод, ціну за кілограм м`ясо свинини збільшено з 56 грн. 21 коп. до 119 грн. 79 коп. за 1 кг, тобто на 63,58 грн. (113 % від первинної ціни), тобто ціни стали вищими за ті пропозиції, які пропонував інший учасник під час проведення торгів.
Аналогічно виросла ціна за тушки курей, а саме збільшено з 33 грн. 11 коп. до      57 грн. 00 коп. за 1 кг, тобто на 23,89 грн. (72% від первинної ціни), тобто ціна стала вищими за ті пропозиції, які пропонував інший учасник під час проведення торгів.
Згідно умов додаткових угод №№1-12, їх укладено в зв`язку зі змінами ринкової кон`юктури та росту цін в торговельній мережі на підставі довідок. 
За доводами прокурора, укладені між Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю  Виробничо-комерційна фірма "Оксамит" додаткові угоди №№1-12 суперечать вимогам частини 4 статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі", оскільки станом на дату їх укладення не підтверджено коливання ціни товару на ринку, що є підставою для збільшення ціни за одиницю товару на 10% без зміни суми договору. 
Відповідно до приписів частини першої статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 статті 203 цього Кодексу.
Статтею 203 Цивільного кодексу України унормовано, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Частина 3 статті 215 Цивільного кодексу України визначає, що якщо недійсністю  правочину  прямо не встановлено законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). 
Заступник прокурора Кіровоградської місцевої прокуратури посилається на те, що спірні додаткові угоди суперечать вимогам статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі", а тому підлягають визнанню недійсними.
Окрім цього вказує, що дії сторін договору по підвищенню ціни за товар шляхом укладення додаткової угоди суперечить меті Закону України "Про публічні закупівлі". Зокрема, такі дії нівелюють інститут публічних закупівель як засіб забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвитку добросовісної конкуренції, оскільки, якщо пристати на тлумачення сторонами пункту 2 частини 4 статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" при укладенні додаткових угод то ціну за товар можна збільшувати необмежену кількість разів. Разом з тим, статтею 3 Закону України "Про публічні закупівлі" визначено, що закупівлі здійснюються за принципами добросовісної конкуренції серед учасників та максимальної економії та ефективності.
Зазначає, що подання Товариством з обмеженою відповідальністю  Виробничо-комерційна фірма "Оксамит" при проведенні торгів найменшої цінової пропозиції, яка суттєво менша від очікуваної вартості та пропозицій інших учасників та одразу ж після укладення договору надсилати листи з проханням погодити більшу ціну за товар не відповідає принципу добросовісної конкуренції серед учасників та свідчить про штучне заниження цін при поданні пропозиції, оскільки укладення додаткових угод з постійним збільшенням ціни за товар жодним чином не відповідає принципу максимальної економії та ефективності.
Згідно з приписами частини 1 статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. 
За приписами частини 2 статті 208 Господарського кодексу України у разі визнання недійсним зобов`язання з інших підстав кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні все одержане за зобов`язанням, а за неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість грошима, якщо інші наслідки недійсності зобов`язання не передбачені законом.  
Статтею 1212 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої  правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. При цьому, згідно із  пунктом 1 частини 3 статті 1212 Цивільного кодексу України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.   
Загальна умова частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або  отримане однієї із сторін у зобов`язанні  підлягає поверненню іншій стороні на  підставі статті 1212 Цивільного кодексу України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. 
Тобто, у разі коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія  утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в  установленому порядку скасована, визнання недійсною, змінена, припинена або була взагалі відсутня.    
Заступник прокурора вказував, що в результаті укладення недійсних додаткових угод Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради здійснено переплату бюджетних коштів за свинину у сумі 145 814,22 грн. за курятину у сумі 125 318,4 грн., всього на підставі додаткових угод №1 від 20.03.2017, №2 від 21.03.2017, №3 від 22.03.2017, №4 від 23.03.2017, №5 від 24.03.2017, №6 від 31.03.2017, №8 від 17.05.2017, №10 від 23.08.2017, №11 від 07.09.2017, №12 від 08.09.2017 надмірно безпідставно сплачено бюджетних коштів на загальну суму 145 814,22+ 125 318,40 = 271 132,62 грн.
Відповідно до статті 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено представництво інтересів держави в суді у випадках, визначених законом.
Статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" визначено, що представництво прокурором інтересів громадянина або Держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді держави у разі порушення або загрози порушення інтересів Держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
За приписами статті 53 Господарського процесуального кодексу України господарський суд порушує справи за заявами прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. В позовній заяві прокурор самостійно визначає, у чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Рішенням Конституційного суду України від 08.04.1999 у справі №1-1/99 встановлено, що прокурор або його заступник самостійно визначає та обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави чи в чому існує загроза Інтересам держави. Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Інтереси Держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо. Державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів Держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Згідно зі статтею 7-1 Закону України "Про публічні закупівлі" моніторинг закупівель проводить центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, та його органи на місцях.
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" головними завданнями органу державного фінансового контролю - є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.
Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки закупівель та інспектування.
За змістом пунктів 1, 7, 8, 10 частини 1 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" органу державного фінансового контролю надається право: перевіряти в ході державного фінансового контролю грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, документи щодо проведення процедур закупівель, проводити перевірки фактичної наявності цінностей; пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства; порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.
Як зазначено в Положенні про Державну аудиторську службу України, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України №43 від 03.02.2016, Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань реалізує державний фінансовий контроль через здійснення моніторингу закупівель, перевірки закупівель. Зокрема, згідно з пунктом 4 цього Положення здійснює контроль за: цільовим, ефективним використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів; досягненням економії бюджетних коштів і результативності в діяльності розпорядників бюджетних коштів; дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів; дотриманням законодавства про закупівлі; усуненням виявлених недоліків і порушень.
Крім того, вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших осіб підприємств, установ та організацій, що контролюються, усунення виявлених порушень законодавства; здійснює контроль за виконанням таких вимог; звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; застосовує заходи впливу за порушення бюджетного законодавства, накладає адміністративні стягнення на осіб, винних у порушенні законодавства; передає в установленому порядку правоохоронним органам матеріали за результатами державного фінансового контролю у разі встановлення порушень законодавства, за які передбачено кримінальну відповідальність або які містять ознаки корупційних діянь
Постановою Кабінету Міністрів України №266 від 06.04.2016 "Про утворення міжрегіональних територіальних органів Державної аудиторської служби" затверджено перелік міжрегіональних територіальних органів Держаудитслужби України. Відповідно до пункту 1 вказаної постанови міжрегіональні територіальні органи Держаудитслужби за переліком згідно додатку 1 утворюються як юридичні особи публічного права.
Відповідно до наказу Держаудитслужби України №23 від 02.06.2017 затверджено Положення про Східний офіс Держаудитслужби, згідно якого Східний офіс Держаудитслужби підпорядковується Держаудитслужбі та є її міжрегіональним територіальним органом. У складі Офісу утворюються як структурні підрозділи управління в Донецькій, Запорізькій, Кіровоградській областях. Управління здійснюють свої повноваження на території адміністративно - територіальних одиниць за їх місцезнаходженням відповідно. Повноваження Східного офісу Держаудитслужби, визначені зазначеним наказом, кореспондуються із Положенням про Державну аудиторську службу України.
Таким чином, Східний офіс Державної аудиторської служби України є органом, уповноваженим державою на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах на території Кіровоградської області.
Водночас, як зазначає Заступник прокурора Кіровоградської області, Східним офісом Державної аудиторської служби України, як органом  уповноваженим на здійснення відповідних функцій держави у спірних правовідносинах, не вжито належних заходів до усунення зазначених порушень в межах своїх повноважень, в т.ч. шляхом звернення до суду, а також не ініційовано питання перед відповідними державними органами про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства, що призводить до порушення економічних інтересів держави, необхідність захисту яких, відповідно до положень статті 131-1 Конституції України, покладено на органи прокуратури. 
Правовідносини, пов`язані з використанням бюджетних коштів, становлять суспільний інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) додаткових угод до договору, на підставі якого ці кошти витрачаються, такому суспільному інтересу не відповідає.
Виконання зобов`язань за додатковими угодами до договору, укладеними з порушенням законодавства у сфері публічних закупівель, призвело до нераціонального та неефективного використання бюджетних коштів, що не відповідає меті Закону України "Про публічні закупівлі" та принципам, за якими мають здійснюватися публічні закупівлі, закріпленими в статті 3 цього Закону.
Заступник прокурора Кіровоградської області вважає, що у цьому випадку наявний як державний, так і суспільний інтерес, тому вбачає  підстави для представництва прокурором інтересів держави та звернення до суду із вказаним позовом.
Так, статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.
Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень.
Виконуючи вимогу вищевказаної норми закону, прокуратурою на адресу Східного офісу Державної аудиторської служби України та Управління освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради  направлено повідомлення про намір вжиття заходів представницького характеру в межах повноважень, наданих статей  23-24 Закону України "Про прокуратуру".
Відповідно до частин 3-5 статті 53 Господарського процесуального кодексу України  у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.
У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Положення пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді, яким є Закон України "Про прокуратуру".
Відповідно до частини 3 статті 23 Закон України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті.
У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.99 №3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави", висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).
Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.
З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 зі справи N 806/1000/17).
У справі, що розглядається, прокурор обґрунтував наявність "інтересів держави" порушенням, на його думку, законності у сфері публічних закупівель. 
Водночас пункт 3 частини 1 статті 131-1 Конституції передбачає можливість представництва прокурором інтересів держави у виключних випадках.
Аналіз частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:
- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;
- у разі відсутності такого органу.
Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.
У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.
"Не здійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.
"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.
"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.
Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор, щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.
Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.
Відповідно до частин 1, 3 статті 7 Закону України "Про публічні закупівлі" Уповноважений орган здійснює регулювання та реалізує державну політику у сфері закупівель у межах повноважень, визначених цим Законом.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, здійснює контроль у сфері публічних закупівель у межах своїх повноважень, визначених Конституцією, цим Законом та іншими законами України.
Положенням про Державну аудиторську службу України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №43 від 03.02.2016, визначено, що здійснюючи моніторинг публічних закупівель Державна аудиторська служба України, яка є центральними органами виконавчої влади, діяльність якої спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України, має право при виявленні випадків недотримання законодавства про державні закупівлі та не виконанні підконтрольною установою вимог до усунення відповідних порушень, звернутися до суду в інтересах держави.
Згідно з пунктами 3, 4, 9 ч. 4 вказаного Положення Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань: реалізує державний фінансовий контроль через здійснення, зокрема, перевірки державних закупівель; здійснює контроль, зокрема, за дотриманням законодавства про державні закупівлі; вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; застосовує заходи впливу за порушення бюджетного законодавства, накладає адміністративні стягнення на осіб, винних у порушенні законодавства; передає в установленому порядку право охоронюваним органам матеріали за результатами державного фінансового контролю у разі встановлення порушень законодавства, за які передбачено кримінальну відповідальність або які містять ознаки корупційних діянь.
Отже, орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль за використання коштів державного та місцевих бюджетів, і в разі виявлення порушень законодавства має право пред`явити обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень (аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2018 у справі № 826/9672/17).
В даному випадку Держаудитслужба набуває статусу позивача внаслідок звернення до суду з метою усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, проте оскільки учасниками судового процесу не доведено, що вказаний орган, здійснюючи фінансовий контроль, виявив порушення законодавства у спірних правовідносинах, у нього не виникло право на звернення у суд із даним позовом, тому у спірних правовідносинах Держаудитслужба не набула статусу позивача (аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 21.03.2019 у справі №912/898/18).
Місцевий господарський суд дійшов висновку про відсутність у даному випадку законних підстав для представництва прокурором інтересів держави, що свідчить про заявлення позову особою, яка не має процесуальної дієздатності та є підставою для залишення позову без розгляду відповідно до пункту 1 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України.
Залишаючи позов без розгляду місцевий господарський суд виходив із того, що Східний офіс Державної аудиторської служби повідомив, що лише під час розгляду справи в суді на його адресу надійшов лист № 08-387 вих-18 від 18.09.2018 від прокуратури Кіровоградської області щодо включення до плану проведення ревізії фінансово-господарської діяльності Управління освіти, молоді і спорту Олександрійської міської ради. На вказаний лист Східний офіс Державної аудиторської служби повідомив прокуратуру листом від 10.10.2018 № 04-11-25-17/3987 про те, що плани проведення заходів державного фінансового контролю на 2018 рік вже складено та затверджено; при складанні планів проведення заходів державного фінансового контролю впродовж 2019 року буде враховано питання порушені у листі прокуратури. На виконання Плану проведення заходів державного фінансового контролю на І квартал 2019 року, Східним офісом Державної аудиторської служби проведена ревізія фінансово-господарської діяльності Управління освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради за період з 01.01.2016 по 28.02.2019. Східний офіс Державної аудиторської служби надав до суду витяг з Акту такої ревізії від 21.03.2019. 
Відтак, Східний офіс Державної аудиторської служби стверджує, що на момент звернення прокурора до суду з даним позовом Управлінням Східного офісу Держаудитслужби не здійснювались заходи державного фінансового контролю щодо Управління освіти, молоді і спорту Олександрійської міської ради за період укладення спірних додаткових угод, що унеможливило звернення до суду з відповідним позовом самостійно.
Місцевим господарським судом зазначено, що вказані пояснення підтверджують нез`ясування прокурором чи здійснювались уповноваженим органом на захист охоронюваних інтересів держави відповідні заходи; Східним офісом Держаудитслужби, як тільки виявилось можливим, включено до Плану проведення заходів державного фінансового контролю  на І квартал 2019 року перевірка Управління освіти, молоді і спорту Олександрійської міської ради і за результатами такої перевірки складено акт. Копія такого акта направлено і до прокуратури, оскільки до своїх пояснень (вх. №14119/19 від 03.05.2019) прокурор додав копію витягу з такого акта, у якому, зокрема, зазначено, що за результатами ревізії керівнику об`єкта контролю - управлінню освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради направлено лист-вимогу щодо забезпечення усунення порушень; до установи застосовано фінансові санкції у формі зупинення операцій з бюджетними коштами та попередження про неналежне виконання бюджетного законодавства; на осіб, винних у допущених порушеннях, складено 4 протоколи про адміністративне правопорушення згідно ст. 164-2 КУпАП та 2 протоколи про порушення законодавства з питань публічних закупівель згідно ст. 164-14 КУпАП; крім того, під час ревізії 7 осіб притягнуто до матеріальної відповідальності на загальну суму 60,82 тис. грн. та прийнято 8 управлінських рішень.
Відтак, твердження прокурора про нездійснення відповідним органом заходів по захисту інтересів держави не відповідає дійсності. Прокурор не повідомляв про порушення, що, на його думку, допущені при закупівлі товарів Управлінням освіти, молоді і спорту Олександрійської міської ради, водночас після того, як Східний офіс Державної аудиторської служби дізнався про можливі порушення, ним вжито необхідних заходів для включення до Плану проведення заходів державного фінансового контролю на І квартал 2019 року та проведено відповідні заходи, передбачені чинним законодавством.
Апелянт не погоджується із такими висновками місцевого господарського суду, посилаючись на те, що в акті ревізії від 21.03.2019 проігноровані виявлені прокурором порушення щодо закупівлі м`яса у 2017 році, під час перевірки (ревізії) не перевірялися виявлені прокуратурою порушення. Також апелянт звертає увагу на тривалу бездіяльність Східного офісу Державної аудиторської служби України та вчинення дій щодо проведення перевірки лише після констатації факту такої бездіяльності у судових рішеннях.  
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Метою Закону України "Про публічні закупівлі" є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.
Закупівля товару за вказаним Законом здійснюється за рахунок бюджетних коштів.
Законом встановлено, що замовником є органи державної влади, органи місцевого самоврядування та органи соціального страхування, створені відповідно до закону, а також юридичні особи (підприємства, установи, організації) та їх об`єднання, які забезпечують потреби держави або територіальної громади, якщо така діяльність не здійснюється на промисловій чи комерційній основі, за наявності однієї з таких ознак, зокрема, юридична особа є розпорядником, одержувачем бюджетних коштів (стаття 1).
Згідно зі статтею 61 Закону України "Про освіту" (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) фінансування державних навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти здійснюється за рахунок коштів відповідних бюджетів, коштів галузей народного господарства, державних підприємств і організацій, а також додаткових джерел фінансування. Вказана норма кореспондується із статтею 78 Закону України "Про освіту" в новій редакції від 05.09.2017.
Держава забезпечує бюджетні асигнування на освіту, а також валютні асигнування на основну діяльність. Бюджетні асигнування на освіту та позабюджетні кошти не підлягають вилученню та використовуються виключно за призначенням, що закріплено Законом України "Про освіту".
Бюджетним кодексом України визначаються правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства.
Відповідно до частини 1 статті 22 Бюджетного кодексу України для здійснення програм та заходів, які реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.
Згідно з частиною 5 статті 22 Бюджетного кодексу України головний розпорядник бюджетних коштів отримує бюджетні призначення шляхом їх затвердження у законі про Державний бюджет України (рішенні про місцевий бюджет). 
Органам місцевого самоврядування надано широкі права для здійснення економічного і соціального розвитку на своїй території. У статті 143 Конституції України зазначено, що місцеві органи самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки та збори відповідно до закону; утворюють, реорганізовують та ліквідують комунальні підприємства, організації, установи.
Частиною 1 статті 61 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що органи місцевого самоврядування в селах, селищах, містах, районах у містах (у разі їх створення) самостійно розробляють, затверджують і виконують відповідні місцеві бюджети згідно з Бюджетним кодексом України.
Відповідно до частин 4 та 5 цієї статті Закону України "Про місцеве самоврядування" самостійність місцевих бюджетів гарантується власними та закріпленими за ними на стабільній основі законом загальнодержавними доходами, а також правом самостійно визначати напрями використання коштів місцевих бюджетів відповідно до закону. Втручання державних органів у процес складання, затвердження і виконання місцевих бюджетів не допускається, за винятком випадків, передбачених цим та іншими законами.
Частиною 1 статті 62 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що держава фінансово підтримує місцеве самоврядування, бере участь у формуванні доходів місцевих бюджетів, здійснює контроль за законним, доцільним, економним, ефективним витрачанням коштів та належним їх обліком. Вона гарантує органам місцевого самоврядування доходну базу, достатню для забезпечення населення послугами на рівні мінімальних соціальних потреб. У випадках, коли доходи від закріплених за місцевими бюджетами загальнодержавних податків та зборів перевищують мінімальний розмір місцевого бюджету, держава вилучає із місцевого бюджету до державного бюджету частину надлишку в порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 7 Бюджетного кодексу України має бути дотримано принцип ефективності та результативності при складанні та виконанні бюджетів, де усі учасники бюджетного процесу мають прагнути досягнення цілей, запланованих на основі національної системи цінностей і завдань інноваційного розвитку економіки, шляхом забезпечення якісного надання послуг, гарантованих державою, місцевим самоврядуванням, при залученні мінімального обсягу бюджетних коштів та досягнення максимального результату при використанні визначеного бюджетом обсягу коштів. 
Прокурор зазначає, що оскільки фінансування за оспорюваним договором здійснюється за рахунок коштів обласного бюджету, то у даному випадку звернення прокурора спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання правомірності використання бюджетних коштів, за рахунок яких здійснюється фінансування закладів освіти територіальної громади тощо. Проведення процедури державних закупівель та укладення договору із порушенням законодавства порушує інтереси держави у сфері контролю за ефективним та цільовим використанням бюджетних коштів, а дотримання у цій сфері суспільних відносин законодавства становить суспільний інтерес, тому захист такого інтересу відповідає функціям прокурора.
За обґрунтуванням прокурора, укладення оспорюваного договору всупереч норм Закону України "Про публічні закупівлі" є прямим  порушенням законності в бюджетній сфері, яке сприяє розвитку інфляційних процесів у країні, підриває довіру громадян і наносить матеріальний збиток, що не може не відобразитися на державних інтересах та авторитеті держави. Тому підставою для звернення прокурора до суду в інтересах держави з даним позовом є загроза порушень економічних інтересів держави внаслідок укладення незаконних правочинів, чим може бути завдано шкоди бюджету у вигляді незаконних витрат.
За твердженням прокурора, ані Східним офісом Державної аудиторської служби України, ані Управлінням освіти, молоді і спорту Олександрійської міської ради не вжито заходів щодо визнання недійсними додаткових  угод  та стягнення 271 132,62 грн.
Місцевим господарським судом зазначено, що матеріалами справи підтверджується, що оскаржувані торги відбулись виключно за рахунок коштів місцевого бюджету, виконання як самого договору № 155-Т від 20.03.2017 так і оспорюваних додаткових угод в частині оплати продукції здійснювалось виключно за кошти місцевого бюджету.
За висновками місцевого господарського суду, прокурор не довів суду що фінансування за оспорюваними додатковими угодами здійснювалось за рахунок коштів державного бюджету (субвенції), тобто прокурором належним чином не доведено, в чому ж його звернення спрямоване на задоволення суспільних потреб.
Прокуратура Кіровоградської області не погоджується із таким висновком місцевого господарського суду, посилаючись на безпідставність виділення коштів іншим позивачем - Управлінням освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради на спірну закупівлю, відповідно, за доводами апелянта, такі пошти підлягають поверненню саме на користь позивача-2. При цьому апелянт, звертає увагу апеляційного господарського суду на наявність порушення інтересів держави та суспільних інтересів, які полягають в порушенні сторонами тендерної пропозиції під час виконання договору, оскільки під час проведення тендеру замовником визначалась не лише ціна товару, а й її кількість відповідно до встановлених норм харчування. 
Як зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суд від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 (провадження №12-194гс19) прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.
Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому      статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.
      Верховний Суд України в постанові від 13.06.2017 у справі №п/800/490/15 (провадження № 21-1393а17) зазначив, що протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень      - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.
Однак суд, вирішуючи питання щодо наявності підстав для представництва, не повинен установлювати саме протиправність бездіяльності компетентного органу чи його посадової особи. Частиною сьомою      статті 23 Закону України "Про прокуратуру"      передбачено, що в разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження. Таким чином, питання про те, чи була бездіяльність компетентного органу протиправною та які її причини, суд буде встановлювати за результатами притягнення відповідних осіб до відповідальності. Господарсько-правовий спір між компетентним органом, в особі якого позов подано прокурором в інтересах держави, та відповідачем не є спором між прокурором і відповідним органом, а також не є тим процесом, у якому розглядається обвинувачення прокурором посадових осіб відповідного органу у протиправній бездіяльності.
      Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого      статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.            
Частина 4      статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 звернула увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.
У Рішенні від 05 червня 2019 року №4-р(II)/2019 Конституційний Суд України вказав, що      Конституцією України      встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування; наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень.
Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.
Ухвалою місцевого господарського суду від 27.05.2020 позовну заяву прокурора залишено без розгляду на підставі пункту 1 частини першої      статті 226 Господарського процесуального кодексу України      з посиланням на те, що позов подано особою, яка не має процесуальної дієздатності.
Однак, відкриваючи провадження у цій справі, місцевий господарський суд установив відповідність поданої прокурором позовної заяви вимогам статей      162,      164 Господарського процесуального кодексу України.      Жодних недоліків цієї заяви в частині відсутності обґрунтування прокурором підстави для здійснення представництва інтересів держави суд першої інстанції не виявив і позовну заяву прокурора як з цих, так і з інших підстав без руху не залишив. 
Водночас, залишаючи позов без розгляду, місцевий господарський суд вказав про недотримання прокурором встановленої частин 3, 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" процедури, яка повинна передувати зверненню до суду з відповідним позовом, що підлягає з`ясуванню незалежно від того, чи має місце факт порушення інтересів держави у конкретних правовідносинах, оскільки відповідно до приписів статей 53, 174 Господарського процесуального кодексу України недотримання такої процедури унеможливлює розгляд заявленого прокурором позову по суті. Під час розгляду справи, Східний офіс Державної аудиторської служби повідомив, що лише під час розгляду справи в суді на його адресу надійшов лист №08-387 вих-18 від 18.09.2018 від прокуратури Кіровоградської області щодо включення до плану проведення ревізії фінансово-господарської діяльності управління освіти, молоді і спорту Олександрійської міської ради. На вказаний лист Східний офіс Державної аудиторської служби повідомив прокуратуру листом від 10.10.2018 №04-11-25-17/3987 про те, що плани проведення заходів державного фінансового контролю на 2018 рік вже складено та затверджено; при складанні планів проведення заходів державного фінансового контролю впродовж 2019 року буде враховано питання порушені у листі Прокуратури. На виконання Плану проведення заходів державного фінансового контролю на І квартал 2019 року, Східним офісом Державної аудиторської служби проведена ревізія фінансово-господарської діяльності Управління освіти, молоді та спорту Олександрійської міської ради за період з 01.01.2016 по 28.02.2019, за результатами якої складений акт ревізії від 21.03.2019. Пояснення Східного офісу Державної аудиторської служби щодо неможливості проведення перевірки негайно  та проведення такої перевірки в подальшому, за висновками місцевого господарського суду, підтверджують нез`ясування прокурором, чи здійснювались уповноваженим органом на захист охоронюваних інтересів держави відповідні заходи; Східним офісом Держаудитслужби, як тільки виявилось можливим, включено до Плану проведення заходів державного фінансового контролю  на І квартал 2019 року перевірка Управління освіти, молоді і спорту Олександрійської міської ради і за результатами такої перевірки складено акт.
Між тим, як правильно зазначено апелянтом, місцевим господарським судом не надано оцінки фактам, викладеним в акті ревізії від 21.03.2019, зокрема, проігноровані виявлені прокурором порушення щодо закупівлі м`яса у 2017 році. Виявлені в акті ревізії від 21.03.2019 порушення щодо закупівлі продукції - "М`ясо (код ДК 021:2015 - 15110000-2): свинина - охолоджена (лопаткова частина без кістки), (15113000-3); печінка яловичини (15114000-0); курятина  - охолоджена (тушки курей), (15112130-6); 15940 кілограм " стосуються процедури визначення переможця тендеру - Товариства з обмеженою відповідальністю  "Виробничо-комерційна фірма "Оксамит", тобто встановлені інші порушення, ніж про виявлення яких повідомлено Прокуратурою Кіровоградської області в порядку частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру". Таким чином, виявленим прокурором порушенням, які в подальшому стали підставами позову у цій справі, Східним офісом Державної аудиторської служби України в акті ревізії від 21.03.2019 не надалась оцінка. 
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (стаття 73 Господарського процесуального кодексу України).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (статті 74, 77 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.
Наявність бездіяльності компетентного органу повинна бути предметом самостійної оцінки суду в кожному випадку звернення прокурора з позовом за конкретних фактичних обставин.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 зазначила, що невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.
Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого      статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.
Частина 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру"      передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.
Апеляційний господарський суд погоджується із доводами апелянта, що місцевим господарським судом не надано оцінки фактам, викладеним в акті ревізії від 21.03.2019, в тому числі й тим обставинам, що в акті ревізії встановлені інші порушення, ніж про виявлення яких повідомлено Прокуратурою Кіровоградської області в порядку частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", тобто виявленим прокурором порушенням, які в подальшому стали підставами позову у цій справі, Східним офісом Державної аудиторської служби України в акті ревізії від 21.03.2019 не надалась оцінка. 
За таких обставин апеляційний господарський суд вважає помилковим висновок місцевого господарського суду про ненаведення прокурором у цій справі підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді та, відповідно, залишення позовної заяви  Кіровоградської місцевої прокуратури без розгляду на підставі пункту 1 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України. 
Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Таким чином, наявні підстави, передбачені статтею 280 Господарського процесуального кодексу України, для скасування ухвали місцевого господарського суду.
У зв`язку із скасуванням ухвали місцевого господарського суду з числа зазначених у частині 3 статті 271 Господарського процесуального кодексу України, розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, має здійснюватися судом першої інстанції за результатами розгляду справи.
Керуючись статтями 269, 275, 280 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Заступника прокурора Кіровоградської області на ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 27.05.2019 у справі №912/894/18 задовольнити.
Ухвалу Господарського суду Кіровоградської  області від 27.05.2019 у справі №912/894/18 скасувати. 
Справу №912/894/18 направити на розгляд до Господарського суду Кіровоградської області. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту до Верховного Суду. 
Повний текст постанови складений - 17.09.2020. 

Головуючий суддя                                                                               Е.В. Орєшкіна

Суддя                                                                                                      М.О. Дармін  

Суддя                                                                                                       О.Г. Іванов