КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                     
Апеляційне провадження № 22-ц/824/1840/2020                                                                                                                                                справа № 361/8081/19 
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
03 вересня 2020 року Київський апеляційний суд в складі:
            Суддя - доповідач:      Андрієнко А.М.
            Суддів:                          Соколової В.В.
                                                  Поліщук Н.В.
Розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області, постановленого суддею Петришин Н.М. 17 червня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та утримання дитини,
 
У С Т А Н О В И Л А :
 
У листопаді 2019 року до суду надійшла вищевказана позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини, обґрунтована тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них народилася дочка - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб між ними розірвано, відповідач проживає окремо від дитини, добровільно допомогу на її утримання не надає. У 2014 році ОСОБА_4 тяжко захворіла, у неї стався інсульт (геморагічний), з гострим порушенням мозкового кровоточу за геморагічним типом з формуванням внутрішньо-мозкової гематоми в лівій центрально-моторній ділянці. У зв`язку з чим, дитина проходила курси відновлювального лікування, однак, функція правих кінцівок так і не відновилася. Позивач має ще одну дочку - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Наразі родина позивача змушена позичати гроші з метою забезпечення лікування ОСОБА_4 . За таких умов позивач не має можливості належним чином самостійно утримувати та лікувати дитину, тому вважає, що батько як здорова та працездатна людина зможе сплачувати аліменти на утримання дочки у розмірі ј частини від усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, дитина проходила курси реабілітації в ТОВ Науково-практичний центр нейрореабілітації «Нодус», на які за 2019 рік позивач витратила 288 184 грн. 25 коп. Дочці постійно, щомісячно, необхідно проходити курси реабілітації, є необхідність у санаторно-курортному лікуванні, підтримуючому медикаментозному лікуванні, масажі, дослідженнях, роботи з педагогами та психологами. Тому позивач звертається до суду з позовною вимогою про стягнення половини понесених додаткових витрат на лікування дитини, а саме 144 092 грн. 12 коп., а також про стягнення грошових коштів у розмірі 50 000 грн. щомісячно на додаткові витрати у подальшому до повноліття дитини або до її повного видужання. Позивач переконана, що відповідач має можливість сплачувати аліменти та додаткові витрати на утримання дочки, оскільки є приватним підприємцем та здійснює декілька видів економічної діяльності. Також, відповідач має у власності дві земельні ділянки, з однієї з яких отримує дохід, надаючи її в оренду.
Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 червня 2020 року позов задоволено частково. Постановлено: Стягнути з ОСОБА_3 на користь  ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку ( доходу ), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 18 листопада 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з ОСОБА_3 на користь  ОСОБА_2 понесені додаткові витрати на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 72 046 гривень. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити. Стягнути з  ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 768, 40 гривень.
Додатковим рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 червня 2020 року допущено до негайного виконання рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 червня 2020 року в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Не погоджуючись з рішенням суду, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду змінити в частині визначення розміру стягнення додатково понесених витрат за минулий період та відмови у стягненні додаткових витрат на утримання дитини на майбутній період, постановити рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 половину вартості додатково понесених в період з грудня 2019 року по листопад 2019 року витрат на лікування ОСОБА_4 у розмірі 144 092, 12 грн., стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на дитину - ОСОБА_4  у розмірі 50 000 грн. щомісячно, починаючи з моменту звернення позивача до суду та до досягнення дитиною повноліття або до повного одужання, в іншій частині залишити рішення без змін, мотивуючи тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не довів обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, висновку суду не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим є підстави для зміни рішення суду та ухвалення нового про задоволення позову, зокрема не прийняв до уваги, що дитина потребує додаткових витрат, а відповідач має змогу їх надавати.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
За положенням ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Зважаючи на вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що в частині позовних вимог щодо стягнення щомісячно передбачуваних додаткових витрат на утримання дитини у зазначеній позивачем сумі, слід відмовити, оскільки сплата вказаної суми щомісячно не підтверджена доказами, не обґрунтовано розмір нарахованих додаткових витрат, не надано розрахунку необхідності майбутніх витрат. Задовольняючи стягнення на користь позивача понесених додаткових витрат в розмірі 72 046 грн. в рахунок вже понесених  витрат на дитину,  суд взяв до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дитини та відповідача, наявність інших осіб на утриманні відповідача, також те, що  відповідач систематично надавав матеріальну допомогу дитині.
Із матеріалів справи вбачається, що 26 липня 2008 року Виконкомом Жердівської сільської ради Броварського району Київської області зареєстровано шлюб між сторонами у даній справі.
Від спільного подружнього життя у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка - ОСОБА_4 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 05 березня 2009 року Виконкомом Жердівської сільської ради Броварського району Київської області. Батьком у свідоцтві про її народження записаний ОСОБА_3 , матір`ю - ОСОБА_2 (а.с. 8).
Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 вересня 2014 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 9-10).
ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_8 , про що свідчить копія свідоцтва про її народження серії НОМЕР_2 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві 01 квітня 2016 року. Батьком у свідоцтві про її народження зазначений ОСОБА_3 , матір`ю - ОСОБА_9 (а.с. 71).
ОСОБА_4 , 2009 року народження, є дитиною-інвалідом до 18 років, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 , виданим Управлінням соціального захисту населення Броварської районної державної адміністрації Київської області 23.02.2018 року (а.с. 76).
Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 01 серпня 2018 року Виконавчим комітетом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, вбачається, що у ОСОБА_2 та ОСОБА_10 дочка - ОСОБА_5 (а.с. 13).
Згідно виписки № 190996 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, виданої Державною установою «Інститутом нейрохірургії ім. акад. А.П. Романова НАМН України» ОСОБА_4 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , має діагноз: наслідки перенесеного ГПМК за геморагічним типом (2014 р.) з формуванням внутрішньомозкової гематоми в лівій лобно-скроневій ділянці (15.04.2014), у вигляді глибокого правобічного геміпарезу. Стан після операції - видалення внутрішньо мозкової гематоми лівої лобно-скроневої ділянки. Артеріовенозна мальформація лівої задньо-лобної ділянки (а.с. 14).
Відповідно до виписки № 4217377711965 із медичної карти амбулаторного хворого, виданої 22 жовтня 2019 року ТОВ «Науково-Практичний центр нейрореабілітації «Нодус», ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено повний діагноз: 18.02.2019 МКХ-10: Уточнений діагноз: наслідки гострого порушення мозкового кровообігу в басейні лівої СМА за геморагічним типом з формуванням інсульт-гематоми в лівій лобово-тім`яній ділянці (15.03.2014), ускладненої дислокаційно-компресійним синдромом на фоні артеріовенозної мальформація лівої лобно-тім`яній ділянці. Стан після стеріотоксичної радіохірургії (01.03.2019) артеріовенозної мальформації лівої лобно-тім`яній ділянці. Правосторонній виразний геміпарез, переважно виражений в правій руці. Патологічна, спастична установка правої руки, змішані контрактури пальців правої кисті (а.с. 16).
Витрати ОСОБА_2 на реабілітацію ОСОБА_4 , позивач підтверджує рахунками-фактурами № 426 від 06.05.2019 (на суму 95 144,75 грн.), № 457 від 13.05.2019 (на суму 2 750,00 грн.) та № 870 від 02.09.2019 (на суму 95 144,75 грн.) (а.с.18-20).
Згідно журналу-ордеру і Відомості по рахунку 361 Розрахунки з вітчизняними покупцями за 01.01.19-30.11.2019, виданого ТОВ «Науково-Практичний центр нейрореабілітації «Нодус», загальна вартість лікування ОСОБА_4 за вказаний період склала 288 184,25 грн. (а.с. 21).
Відповідно до довідки від 03 березня 2020 року, виданої Центром по нарахуванню та виплаті пенсій, вбачається, що ОСОБА_4 знаходиться на обліку в Броварському управлінні ПСЗН і отримує державну соціальну допомогою дітям з інвалідністю. Загальний розмір допомоги з листопада 2015 року по лютий 2020 року складає 69 504,70 грн. (а.с.125-126).
На підтвердження платоспроможності відповідача позивачем надано до суду витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з якого вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрований фізичною особою-підприємцем з 04.12.2017 року. Також, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, сформованої 07.11.2019 року ОСОБА_3 з 23.06.2016 року на праві власності належить земельна ділянка площею 0.1984 га із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Крім того, ОСОБА_3 здає в оренду земельну ділянку площею 2.4096 га із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Розмір орендної плати становить 5% від нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки (а.с. 23-25).
Згідно ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно із ч. ч. 1, 2, 3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
Матеріалами справи встановлено, що домовленість про сплату аліментів на утримання дитини між сторонами відсутня, однак відповідач, після припинення шлюбних відносин із позивачем в добровільному порядку надавав грошові кошти на утримання дочки, що підтверджується випискою з банківського рахунку ОСОБА_3 та фіскальними чеками грошових переказів через ПАТ «Укрпошта».
За змістом ст. ст. 181, 182 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначені розміру аліментів суд, враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч. ч. 2 та 3 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягненні аліментів відповідно до ст. ст. 181, 182 СК.
При розгляді справи встановлено, що у зв`язку із захворюванням дитина потребує проходження реабілітаційного лікування, що підтверджується Індивідуальною програмою реабілітації інваліда №350 від 24.09.2019 року (а.с. 117-119).
У відзиві на апеляційну скаргу позивач посилається, що є альтернативні установи проходження реабілітації дитини, зокрема, «Український медичний центр реабілітації дітей з органічним ураженням нервової системи Міністерства охорони здоров`я України», де програма реабілітації є безкоштовною. При цьому відсутні докази, які підтверджують необхідність проведення реабілітаційного лікування саме в ТОВ Науково-Практичний центр нейрореабілітації «Нодус».
При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.
Колегія суддів вважає, що позивач не надала суду першої інстанції належних доказів на підтвердження стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину у розмірі 50 000 щомісячною.
Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення стягнення понесених додаткових витрат на дитину у розмірі 72 046 грн., оскільки позивач, приймаючи рішення про проведення лікування дочки, надала перевагу ТОВ Науково-Практичний центр нейрореабілітації «Нодус», де вартість послуг значно перевищує вартість послуг в альтернативному закладі, наприклад в «Український медичний центр реабілітації дітей з органічним ураженням нервової системи Міністерства охорони здоров`я України». Такий вибір позивача зроблений свідомо без достатньо обґрунтованих підстав та медичних рекомендацій, всупереч волі відповідача, тому ці обставини впливають на розмір витрат, які також має понести відповідач.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому апеляційну скаргу суд залишає без здоволення, а рішення  - без змін.

Керуючись ст.  367, 374, 375 ЦПК України колегія суддів,
 
                                                               ПОСТАНОВИЛА:
            
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.
Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 червня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її  прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня  складання повного тексту постанови.
 
Повний текст постанови виготовлено 14 вересня 2020 року.

Суддя - доповідач:     

Судді: