ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2020 року	Львів	Справа № 607/2206/19 пров. № А/857/6466/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя                                  Довга О.І.,
суддя                                                       Запотічний І.І.
суддя                                                     Матковська З.М.

секретар судового засідання                     Гнатик А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції на рішення  Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області  від 13 травня 2020 року (головуючий суддя Грицак Р.М., м.Тернопіль) у справі № 607/2206/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції   про скасування постанови, –

В С Т А Н О В И В:

29 січня 2019 року ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в суд першої інстанції з позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (далі – відповідач, ГУНП в Тернопільській області), в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії ЕАВ № 868439 від 20 січня 2019 року.
В обгрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП), та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. з чим не погоджувався. 
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 травня  2020 року позов задоволено: 
- скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №868439 від 20 січня 2019 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1   ст. 126 КУпАП   та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.;
-  провадження у справі щодо ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення закрито.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, покликаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, Головне управління Національної поліції в Тернопільській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач покликається на неправильність дослідження судом першої інстанції обставин справи, а відтак на помилковість його висновків. Зазначає, що позивач допустив порушення правил зупинки та стоянки транспортних засобів за що працівник поліції правомірно притягнув його до адміністративної відповідальності.
Учасники справи, їх представники в судове засідання на розгляд справи не з`явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.
Особливості розгляду справ про притягнення до адміністративної відповідальності визначені в статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України, а порядок повідомлення їх учасників ст. 268 цього ж Кодексу, відповідно до якої учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи з моменту направлення такого повідомлення працівником суду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
За відсутності сторін, на підставі ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити враховуючи наступне.
Зі змісту оскарженої постанови серії ЕАВ № 868439 від 20 січня 2019 року  судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1 20 січня 2019 року о 09:50 (м.Тернопіль, вул. Гайова) керував автомобілем Lexus LX570, номерний знак НОМЕР_1 без посвідчення водія відповідної категорії, без реєстраційного документа на транспортний засіб. чим порушив п. 2.1 Правил дорожнього руху   (далі – ПДР). За скоєне працівник поліції притягнув позивача до адміністративної відповідальності згідно ч.1 ст. 126 – КУпАП.
З прийнятою постановою позивач не погодився, відтак звернувся до суду з відповідним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку про те, що стосовно позивача не виносилась постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення   ПДР   України, зокрема      порушення п. 2.9      ПДР   України, з приводу якого працівниками поліції було здійснено зупинку транспортного засобу позивача. Належних та допустимих доказів вчинення позивачем вказаного правопорушення в матеріалах справи немає.         Оскільки відповідачем належним чином не задокументовано      та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем   ПДР   України, тому суд дійшов висновку про неправомірність вимоги посадової особи відповідача до позивача про пред`явлення документів в т.ч. реєстраційного документу на транспортний засіб, а позивач, в свою чергу, не був зобов`язаний виконувати дану вимогу, і тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1   ст.126 КУпАП. 
Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, зважаючи на наступне.
Відповідно до п. 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу, з поміж іншого, повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту — технічний талон), чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).
За порушення вказаної норми ПДР водій транспортного засобу підлягає притягненню до адміністративної відповідальності на підставі  ч.1 ст.126 КУпАП.
Відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення повинна підтверджуватися відповідними докази.
В розумінні статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу
Згідно з   ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно ч. 2 цієї статті    в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскарженого рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.
Як видно з відео з нагрудного реєстратора во 00046, во00045 наданого відповідачем до справи працівниками поліції зупинено 20 січня 2019 року о 09:50 (м.Тернопіль, вул. Гайова) автомобіль Lexus LX570, номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 . Підставою для зупинки транспортного засобу працівником поліції було зазначено забруднення заднього номерного знаку.
Факт керування транспортним засобом позивач не заперечує.
Надалі, працівник поліції попросив позивача надати для перевірки посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та страховий поліс. Зі згаданих документів позивач зміг надати лише страховий поліс, а щодо решти документів пояснив, що немає їх при собі. Ці обставини зафіксовані на відеозаписі, а відтак відеодоказами підтверджено, що позивач здійснював управління транспортним засобом без документів, наявність яких визначено у п.2.1 ПДР.
Суд не бере до уваги той факт, що позивач знайшов згадані вище документи та надав їх працівникам поліції з огляду на те, що вказані обставини виникле вже після закінчення розгляду питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності і саме станом на момент розгляду позивач надати ці документи не зміг.
Щодо висновку суду першої інстанції про те, що позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення, яке не було причиною для зупинку транспортного засобу, а відтак працівник поліції не мав права перевіряти документи позивача то апеляційний суд вважає його помилковим з огляду на наступне.
   Згідно ст. 35 Закону Україну «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив   Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.   Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.       Згідно з статтею 31 Закону України «Про дорожній рух» №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.      Статтею 40 Закону №580-VIII   встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання   правил дорожнього руху.            
За умовами п. 2.9. ПДР України Водієві забороняється: керувати транспортним засобом, без номерного знака або з номерним знаком, що закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м.   
Згідно вимог п. 2.4 ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1. Згідно вимог п. 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб; в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків і (або)спеціальних звукових сигналів - дозвіл, виданий Державтоінспекцією МВС; г)  на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил; ґ) поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Пунктом 2 ч.1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII вказано, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).
Як уже зазначалось, працівниками поліції було зупинено транспортний засіб під керуванням позивача з причини забруднення транспортного засобу. Керування транспортним засобом із забрудненим номерним знаком, тобто таким  що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м.   є порушенням правил дорожнього руху, а відтак підставою для зупинки транспортного засобу, а й відповідно – дає змогу для працівника поліції перевірити особу порушника, його документи та документи на транспортний засіб.   При цьому працівник поліції не позбавлений законом можливості виявляти та фіксувати й інші порушення вчинені особою-водієм в ході проведення перевірки документів незалежно від причини та підстав для зупинки транспортного засобу.
В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України   рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Апеляційний суд критично оцінює доводи апеляційної скарги та зазначає, що вони зводяться лише до обґрунтування та пояснення встановлених законодавством нормативних вимог щодо оформлення поліцейських матеріалів, а також складання постанов про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Такі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції щодо недоведеності вини позивача, а доказів які підтверджують протилежне відповідач не надав
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв оскаржене рішення з додержанням норм процесуального права.
В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України   рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Статтею 317 КАС України   передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справ;   недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;   невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;   неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи тому, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати.
Керуючись ст. ст. 229, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області задовольнити, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області  від 07 квітня 2020 року у справі № 607/2206/19 – скасувати.
Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	І. І. Запотічний 	
 	 	З. М. Матковська