ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 686/8654/20
Провадження № 22-ц/4820/1153/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

28 липня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Янчук Т.О. (суддя-доповідач),
 
Купельського А.В., Ярмолюка О.І.,
 
секретаря: Журбіцького В.О.,
 
за участю сторін,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Хмельницького комунального підприємства «Спецкомунтранс» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 травня 2020 року (суддя Демінська А.А.) за позовом ОСОБА_1 до Хмельницького комунального підприємства «Спецкомунтранс» про зобов`язання до вчинення дій,
в с т а н о в и в:
У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Хмельницького комунального підприємства «Спецкомунтранс» (далі – ХКП «Спецкомунтранс») про зобов`язання до вчинення дій.
В обґрунтування позовної заяви вказував, що на підставі ордеру на жиле приміщення від 26.08.2016 року №000017 серії ХМН, виданого виконавчим комітетом Хмельницької міської ради, він та члени його сім`ї є мешканцями квартири АДРЕСА_1 . Він є споживачем комунальних послуг, що надаються за місцем проживання його сім`ї.
Разом із тим, позивач має пільги за Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», як учасник бойових дій.
Однак, ХКП «Спецкомунтранс», 10.03.2020 року, нарахована позивачу з 01.09.2016 року заборгованість з вивезення побутових відходів в сумі 730,10 грн., відповідна пільга позивача, передбачена п.5 ч.1 ст.12 ЗУ «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту», врахована не була. 
Посилаючись на зазначене, позивач просив визнати бездіяльність відповідача щодо неврахування 75% знижки оплати послуг з вивезення побутових відходів відносно нього, як учасника бойових дій та членів його сім`ї в загальній кількості 3 особи, протиправною та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок вартості послуг з вивезення побутових відходів за адресою АДРЕСА_2 з урахуванням 75% знижки позивача відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії соціального захисту», починаючи з 01.09.2016 року.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 травня 2020 року позов задоволено. Визнано бездіяльність ХКП «Спецкомунтранс» щодо неврахування передбаченої п.5 ч.1 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» 75-процентної знижки оплати послуг з вивезення побутових відходів відносно ОСОБА_1 як учасника бойових дій та членів його сім`ї в загальній кількості 3 особи (він, його дружина і донька) за адресою АДРЕСА_2 – протиправною. Зобов`язано ХКП «Спецкомунтранс» здійснити перерахунок вартості послуг з вивезення побутових відходів за адресою АДРЕСА_2 з урахуванням передбаченої п.5 ч.1 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» 75-процентної знижки оплати послуг з вивезення побутових відходів, починаючи з 01.09.2016 року.
Стягнуто з ХКП «Спецкомунтранс» в дохід держави судовий збір в сумі 1681,60 грн.
Суд першої інстанції, задовольняючи позов виходив з того, що відповідач неправомірно при нарахуванні в березні 2020 року заборгованості за послуги з вивезення побутових відходів з 01.09.2016 року не врахував надану позивачу пільгу як учаснику бойових дій, чим порушив право соціального захисту позивача, та членів його сім`ї на її врахування.
В апеляційній скарзі ХКП «Спецкомунтранс», посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що підприємством з моменту укладення з ОСОБА_1 договору про надання послуг поводження з побутовими відходами, а саме з 15.07.2019 року, проводилось нарахування за послугу з урахуванням того, що сім`я ОСОБА_1 має відповідну пільгу. Щодо врахування пільги та відповідно відшкодування її розміру, за період з вересня 2016 року по червень 2019 року, відповідачем був направлений запит в управління праці і соціального захисту населення Хмельницької міської ради, у відповіді на який у відшкодуванні пільги підприємству за вищевказаний період було відмовлено, тому підприємство позбавлено можливості врахувати таку пільгу позивача за спірний період. 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вважає рішення суду першої інстанції таким, що відповідає вимогам закону. Просив залишити апеляційну скаргу ХКП «Спецкомунтранс» без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
В судовому засіданні представник ХКП «Спецкомунтранс» Ксьондзик Ю.Ю. підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.
Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили її відхилити.
Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Апеляційний суд вважає, що рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.
Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено, що 26 серпня 2016 виконавчим комітетом Хмельницької міської ради Андрощуку  ОСОБА_3  на сім`ю з трьох осіб було видано ордер на жиле приміщення №000017 серії ХМН, на право заселення в квартиру АДРЕСА_1 . 
Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 від 10.12.2015 року, виданого Адміністрацією Державної прикордонної служби України, позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни – учасників бойових дій.
ОСОБА_1 перебуває на обліку у Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, як учасник бойових дій, за адресою   АДРЕСА_2 з 16 грудня 2016 року.
15 липня 2019 року між ХКП «Спецкомунтранс» та споживачем послуг за адресою вказаної квартири ОСОБА_1 , укладено Договір №101414 про надання послуг з вивезення побутових відходів. З моменту укладення договору, позивачу оплата на надані послуги з вивезення побутових відходів нараховується з урахуванням передбаченої пільги, як учаснику бойових дій.
Однак, в подальшому ХКП «Спецкомунтранс» листом від 10.03.2020 року №341 повідомило ОСОБА_1 про те, що ним не в повному обсязі сплачувались послуги з вивезення побутових відходів, тому станом на 01 березня 2020 року заборгованість за такі послуги складає 730,10 грн. Із довідки відповідача від 12 березня 2020 року вбачається, що така заборгованість нараховується позивачу з 01 вересня 2016 року.
Як вбачається з довідки від 12.03.2020 року ОСОБА_1 та членам його сім`ї пільга передбачена п.5 ч.1 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», 75-процентна знижка оплати послуг з вивезення побутових відходів, відповідачем до липня 2019 року не враховувалась. 
Відповідно до абзацу першого п.5 ч.1 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту», учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги: 75-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання.
Відповідно до пункту 5 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 року №117, для включення до Реєстру інформації про пільговика він подає уповноваженому органу довідку про склад сім`ї, копії документів, що підтверджують право пільговика та членів його сім`ї на пільги, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, пред`являє паспорт та надає інформацію про характеристику житла та послуги, щодо отримання яких має пільги та реально ними користується.
Фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення проводилось за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, в межах обсягів, затверджених у бюджетах міст на зазначені цілі.
Постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року №373 «Деякі питання надання житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі» затверджено Порядок надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі. Цей Порядок визначає механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті Мінсоцполітики для виплати пільг і житлових субсидій громадянам на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу у грошовій формі та механізм надання у грошовій формі таких пільг.
За рішенням Конституційного Суду України від 18 грудня 2018 року 312-р/2018, абзац 9 пункт 6 мотивувальної частини, забезпечення державою соціального захисту осіб, які відповідно до обов`язку, покладеного на них частиною першою статті 65 Конституції України, захищали Вітчизну, суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України, та членів їхніх сімей згідно з частиною п`ятою статті 17 Конституції України в поєднанні з частиною першою цієї статті означає, що надання пільг, інших гарантій соціального захисту ветеранам війни, особам, на яких поширюється чинність Закону N 3551, не має залежати від матеріального становища їхніх сімей та не повинне обумовлюватися відсутністю фінансових можливостей держави.
Зважаючи на зазначене, та враховуючи те, що між сторонами укладено договір на вивезення побутових відходів тільки 15 липня 2019 року, за відсутності належних та допустимих доказів, що такі послуги надавалися ХКП «Спецкомунтранс» позивачу з 01 вересня 2016 року, оскільки за інформацією ОК ЖБК «Академмістечко» до липня 2019 року мешканці будинку виносили сміття на територію будівельного майданчика, сміття вивозив забудовник, однак за наявності згоди позивача на оплату таких послуг з зазначеної дати саме з урахуванням такої соціальної пільги, на яку він має право, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення позовних вимог.
Надані відповідачем акт про встановлення контейнерів для твердих побутових відходів ємкістю 0,75 куб.м по АДРЕСА_3 , акт щодо ліквідації контейнерного майданчика від 05.07.2019 року, 05.07.2020 року не підтверджують надання послуг по вивезенню твердих побутових відходів мешканців будинку АДРЕСА_4 .
Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доводи апеляційної скарги зазначених висновків не спростовують, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду першої інстанції щодо їх оцінки. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення підстав для розподілу судових витрат не вбачається.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Хмельницького комунального підприємства «Спецкомунтранс» залишити без задоволення.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 травня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 30 липня 2020 року.

Судді:                                                                        Т.О. Янчук

                                                                               А.В. Купельський

                                                                               О.І. Ярмолюк