П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

08 липня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 521/18932/19	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Коваля М.П.,
                   суддів  - Домусчі С.Д.,
                                - Кравця О.О.,

за участю: секретар судового засідання - Уштаніт Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одеса апеляційну скаргу Управління Державного Архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2020 року, прийнятого у складі суду судді Леонова О.С. в місті Одеса по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Державного Архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про визнання протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-  

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси із адміністративним позовом до Управління Державного Архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради (далі - Відповідач, Управління ДАБК ОМР), в якому, з урахуванням уточнень до позову від 28.01.2020 року, просив суд визнати протиправною та скасувати постанову Управління ДАБК ОМР № 394/18 від 21.06.2018р. по справі про адміністративне правопорушення, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено штраф в сумі 10 200 грн.; стягнути з Управління ДАБК ОМР на його користь 9 423, 58 грн.
В обґрунтування позовних вимог Позивач вказував, що оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення прийнята Відповідачем протиправно, оскільки Позивачем не виконувались будівельні роботи з нового будівництва нежитлових будівель (гаражів) без отримання права на виконання таких робіт за адресою: АДРЕСА_2. Відповідачем при винесені оскаржуваної постанови не враховано той факт, що Позивач з 2006 року не є користувачем земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , яка була йому передана Одеською міською радою у користування за Договором оренди від 24.04.2002р. на підставі рішення Одеської міської ради від 17.04.2001р. № 2394- XXIII та від 28.12.2001р. № 3260-XXIII, оскільки право користування вказаною земельною ділянкою на умовах Договору оренди від 24.04.2002р. перейшло до інших осіб, а саме власників гаражів, якими й виконувались будівельні роботи.
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2020 року адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправною та скасовано постанову Управління ДАБК ОМР від № 394/18 від 21.06.2018р. по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 96 Кодексу України, у вигляді штрафу в сумі 10 200 грн., провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрито; в решті позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Управління ДАБК ОМР звернулось до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає його таким, що винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, та без повного з`ясування усіх обставин, які мають значення для справи, тому просить суд апеляційної інстанції скасувати його повністю та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовані незгодою Управління ДАБК ОМР із винесеним рішенням судом першої інстанції, оскільки Відповідачем забезпечено право Позивача отримувати складені відносно нього письмові матеріали, а Позивач належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Апелянт вказує, що Позивач не реалізував своє право бути присутнім під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, та справу розглянуто за його відсутності, примірник оскаржуваної постанови було направлено на адресу Позивача рекомендованим поштовим відправленням № 65009058776176 та вручено останньому особисто 26.06.2018р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення. Таким чином, на думку апелянта, Управління ДАБК ОМР діяло у межах та у спосіб визначений Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23.05.2011р.
Разом з тим, скаржник зазначає, що згідно з приписом про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил № 322/18 від 07.06.2018р., виявлені порушення, за результатами позапланового заходу державного контролю, необхідно усунути шляхом отримання в установленому законом порядку право на виконання підготовчих та будівельних робіт за даною адресою або приведення земельної ділянки у попередній стан в термін до 07.08.2018р. та зупинити виконання будівельних робіт з 07.06.2018р.. Під час здійснення позапланової перевірки виконання вимог припису, було встановлено, що виконання будівельних робіт не було зупинено, а продовжено та збудовано 11 господарчих будівель - гаражів (фундамент - залізобетон, стіни - пінобетон, в`їзд - крізь металеві ролети). 08.08.2018р. на самочинно збудовані об`єкти здійснено реєстрацію права власності, що унеможливлювало притягнути Позивача до відповідальності за невиконання вимог припису Управління. Окрім того, в процесі реєстрації права власності змінено адресу місцезнаходження нерухомого майна (гаражів) з АДРЕСА_2 на  м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 28А. Право власності на вищевказані будівлі гаражів зареєстровано за іншою особою, яка при цьому, не мала права користування земельною ділянкою за вищевказаною адресою, зазначене встановлено безпосередньо під час перевірки, та зокрема, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21.03.2019 року по справі  № 520/18606/18.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 04.06.2018р. до Одеської міської ради надійшло звернення депутата Одеської міської ради VII скликання Гіганова Б.В. (вх. № 01-2/64-Д від 04.06.2018р.) стосовно здійснення перевірки об`єкта з будівництва гаражного комплексу з облаштуванням фундаменту та під`їздів за адресою:                   м. Одеса, пр-т. Небесної Сотні, буд. 53 (т. І , а.с. 114).
На підставі наказу Управління ДАБК ОМР № 01-13/1ДАБК від 02.01.2018р. та вищевказаного звернення видано направлення на проведення позапланового заходу № 000701 від 04.06.2018р. зі строком дії з 04.06.2018р. по 07.06.2018р. (т. І., а.с. 119).
Під час проведення перевірки посадовою особою УДАБК ОМР, у присутності представника Позивача за довіреністю Котика В.Ф. встановлено, що земельна ділянка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 3 138 кв.м, з цільовим призначенням для будівництва, експлуатації та обслуговування гаражної автостоянки на 85 машино-місць, на підставі Договору оренди земельної ділянки від 24.04.2002р., терміном на 25 років, знаходиться у строковому, платному володінні та користуванні у Позивача.
Схематичний план земельної ділянки відображений в технічному паспорті інвентаризації нерухомого майна, виготовлений КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» від 22.02.2005р..
Посадовою особою Управління ДАБК ОМР, за адресою: м. Одеса, Київський район,            вул. Академіка Корольова, 28, встановлено, що за вищевказаною адресою виконуються будівельні роботи з нового будівництва нежитлових будівель (гаражів) без отримання права на виконання таких робіт.
За результатом виявленого порушення, Управлінням ДАБК ОМР складені наступні матеріали:
- Акт перевірки, складеного за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт № 000701 від 07.06.2018р. (т. І., а.с. 120-140);
- Протокол про адміністративне правопорушення від 07.06.2018р. відповідно до ч. 5              ст. 96 КУпАП (т.І., а.с. 142-145);
- Припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил № 322/18 від 07.06.2018р. (т. І., а.с. 146-148).
У зв`язку з відмовою представника Позивача підписати Акт перевірки та припис, посадовою особою Управління ДАБК ОМР було зроблено відповідний запис про відмову від підпису та направлено документи на адресу Позивача засобами поштового зв`язку.
Згідно з приписом про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил № 322/18 від 07.06.2018р., виявлені порушення, за результатами позапланового заходу державного контролю необхідно усунути шляхом отримання в установленому законом порядку право на виконання підготовчих та будівельних робіт за даною адресою або приведення земельної ділянки у попередній стан в термін до 07.08.2018р. та зупинення виконання будівельних робіт з 07.06.2018р..
Однак, під час здійснення позапланової перевірки виконання вимог припису, Управлінням встановлено, що виконання будівельних робіт не було зупинено, а продовжено та збудовано 11 господарчих будівель - гаражів (фундамент - залізобетон, стіни - пінобетон, в`їзд - крізь металеві ролети).
Постановою заступника начальника Управління ДАБК ОМР Якименко Р.К. № 394/18 від 21.06.2018 року по справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 96 КУпАП, та накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 10 200, 00 грн. (т. І, а.с. 44-47).
Не погодившись із винесеною постановою, вважаючи її неправомірною,               ОСОБА_1 звернувся до суду із відповідним адміністративним позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на недоведеність Відповідачем правомірності оскаржуваної постанови № 394/18 від 21.06.2018р., оскільки Позивач в даному випадку не є суб`єктом відповідальності за виявлене адміністративне правопорушення, а Відповідачем, як суб`єкт владних повноважень, не встановлено ким і коли виконувались будівельні роботи з нового будівництва нежитлових будівель (гаражів) без отримання права на виконання таких робіт за адресою: АДРЕСА_2. Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення з Управління ДАБК ОМР на користь ОСОБА_1 коштів у сумі 9423,58 грн., суд виходив з недоведеністю Позивачем факту сплати на користь Відповідача спірної суми. 
Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові та організаційні основи містобудівної діяльності встановлює Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності», положеннями п. 1 ч. 1 ст. 34 якого визначено, що замовник має право виконувати будівельні роботи після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України.
Частиною 4 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що реконструкція, реставрація або капітальний ремонт об`єктів будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів їхніх фундаментів у плані, реконструкція або капітальний ремонт автомобільних доріг, залізничних колій, ліній електропередачі, зв`язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій у межах земель їх розміщення, а також комплексна реконструкція кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду і нове будівництво об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури відповідно до містобудівної документації на замовлення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування на відповідних землях державної чи комунальної власності можуть здійснюватися за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою.
Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються КУпАП.
Частинами першою та другою статті 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
У постанові Верховного Суду від 04 вересня 2019 року по справі № 285/1535/15-а міститься правовий висновок про те, що адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.
За приписами ч. 5 ст. 96 КУпАП (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що виконання будівельних робіт без подання повідомлення про початок виконання зазначених робіт, а також наведення недостовірних даних у такому повідомленні, вчинені щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), крім порушень, передбачених ч. 4 цієї статті, тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятисот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Суб`єктом вказаного адміністративного правопорушення може бути як фізична, так і юридична особа.
Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 96 КУпАП полягає, зокрема у виконанні будівельних робіт без подання повідомлення про початок виконання зазначених робіт, вчинені щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1).
З матеріалів справи вбачається, що на Позивача накладено штраф саме за виконання будівельних робіт без подання повідомлення про початок виконання зазначених робіт.
Таким чином, колегія суддів зазначає, що для притягнення до відповідальності за вказане адміністративне правопорушення вирішальним є сам факт виконання будівельних робіт без подання повідомлення про початок виконання зазначених робіт певним суб`єктом містобудування, на якого у такому випадку накладається штраф.
З матеріалів справи слідує, що підставою для притягнення Позивача до адміністративної відповідальності було те, що на земельній ділянці, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 3 138 кв.м, з цільовим призначенням для будівництва, експлуатації та обслуговування гаражної автостоянки на 85 машино-місць, що знаходиться у Позивача в строковому, платному володінні та користуванні на підставі Договору оренди земельної ділянки від 24.04.2002р., терміном на 25 років, виконувались будівельні роботи з нового будівництва нежитлових будівель (гаражів) без отримання права на виконання таких робіт.
Між тим, Позивач не заперечував той факт, що на земельній ділянці, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , виконувались будівельні роботи з нового будівництва нежитлових будівель (гаражів), проте в обґрунтування заявлених позовних вимог він посилався на ту обставину, що зазначена земельна ділянка вибула з його користування та не він є власником будівництва, у зв`язку з чим він не може бути суб`єктом адміністративної відповідальності.
Разом з тим, Управління державного архітектурно-будівельного контролю стверджує, що Позивачем допущено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 96 КУпАП, а саме: ОСОБА_1 виконував будівельні роботи з нового будівництва нежитлових будівель (гаражів) за адресою: АДРЕСА_2 , без отримання права на виконання таких робіт, а тому ОСОБА_1 обґрунтовано піддано адміністративному стягненню.
Як встановлено судовою колегією, рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 28.01.2019 року по справі № 520/4754/18, яке набрало законної сили - 07 березня 2019 року, встановлено, що з 2006 року право ОСОБА_1 на користування земельною ділянкою, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка йому була передана Одеською міською радою за договором оренди від 24 квітня 2002 року на підставі рішення Одеської міської ради від 17 квітня 2001 року № 2394- XXIII та від 28 грудня 2001 року № 3260-XXIII, було припинено, оскільки право користування земельною ділянкою по АДРЕСА_2 на умовах договору оренди від 24 квітня 2002 року перейшло до інших осіб - власників гаражів.
Крім того, з рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28.01.2019 року по справі № 520/4754/18 вбачається, що ОСОБА_1 не є власником будь-яких нерухомих об`єктів на земельній ділянці АДРЕСА_2 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Зі змісту довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 12 грудня 2018 року вбачається, що приміщення гаражів-боксів у будинку АДРЕСА_2 , з 2006 року належать на праві спільної часткової власності іншим особам.
До того ж, як вбачається з матеріалів справи, а також встановлено згаданим судовим рішенням, ОСОБА_1 неодноразово, починаючи з 2011 року, звертався до компетентних органів із заявами про розірвання спірного договору оренди.
Положеннями ч. 4 ст. 78 КАС України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже, судом першої інстанції на підставі зібраних у справі доказів правильно встановлено, що Позивач не є суб`єктом відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 96 КУпАП.
Зазначені висновки суду першої інстанції Управлінням ДАБК ОМР в судовому порядку не спростовані.
Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає у тому, щоб рішення було прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії», № 37801/97, п. 36, від 01 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Таким чином, Відповідачем не доведено правомірності оскаржуваної постанови № 394/18 від 21.06.2018 року по справі про адміністративне правопорушення про визнання                   ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 96 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн., оскільки при прийнятті оскаржуваної постанови Відповідачем не було встановлено хто ж саме виконував будівельні роботи з нового будівництва нежитлових будівель (гаражів) за адресою: АДРЕСА_2, без отримання права на виконання таких робіт, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що визнання Позивача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 96 КУпАП та застосовування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200грн. є безпідставним, а тому постанова про адміністративне правопорушення від № 394/18 від 21.06.2018 року підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю.
Щодо вимог про стягнення з Управління ДАБК ОМР на користь ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 9 423, 58 грн., колегія суддів зазначає наступне.
За приписами ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Проте в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про сплату ОСОБА_1 на користь Управління ДАБК ОМР зазначеної суми грошових коштів. Оскільки                ОСОБА_1 не доведено факту сплати на користь Управління ДАБК ОМР грошових коштів в сумі 9 423, 58 грн., колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову в цій частині.
  Оцінюючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з того, що судом першої інстанції було надано належну правову оцінку доводам, викладеним у позовній заяві, а також наведеним сторонами під час судового розгляду справи. Жодних нових доводів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного судового рішення, в апеляційній скарзі не зазначено.
Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Державного Архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2020 року - залишити без задоволення.
Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Державного Архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про визнання протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення  - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:                                                              М. П. Коваль

Суддя:                                                                                     С.Д. Домусчі

Суддя:                                                                                     О. О. Кравець