ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

20 липня 2020 року                                                        
м.Суми
Справа №592/3510/19 
Номер провадження 22-ц/816/1503/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Левченко Т. А. ,  Ткачук С. С. 
за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М., 
сторони:
       позивач - ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;
       відповідач - ОСОБА_4 , 
       третя особа - ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_5 на ухвалу Ковпаківського районного суду м.Суми від 05 березня 2020 року, у складі судді Котенко О.А. постановлену у м. Суми,

в с т а н о в и в :

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення коштів за договором позики в сумі 24173248 грн 50 коп.
Одночасно з поданням позовної заяви, ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 березня 2019 року накладено арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_4 , а саме на вісім земельних ділянок для ведення садівництва та чотири садових будинки, що розташовані на території Великочернеччинської сільської ради.
26 лютого 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Потураєв С.В. звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони передачі користування третім особам на рухоме майно, що належить ОСОБА_4 на праві приватної власності - легковий автомобіль VOLVO XC60, 2013 року випуску, номер НОМЕР_1 , шасі (кузов, рама) № НОМЕР_2 .
Заява мотивована тим, що на цей час не вдається досягти домовленості з відповідачем щодо укладення мирової угоди. Вжиті раніше заходи забезпечення позову є недостатніми, оскільки накладенням арешту на нерухоме майно не покривається розмір всієї заборгованості, на яку заявлені позовні вимоги. Такий захід забезпечення позову не забороняє самому відповідачу користуватися транспортним засобом.
Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 березня 2020 року заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Потураєва С.В. про забезпечення позову задоволено.
Вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони відчуження, розпорядження, заборони передачі у користування третім особам автомобіля, що належить ОСОБА_4 на праві приватної власності, а саме легкового автомобіля VOLVO XC60, 2013 року випуску, номер НОМЕР_1 , шасі (кузов, рама) № НОМЕР_2 .
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила ухвалу суду скасувати.
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала порушує її права як співвласника легкового автомобіля VOLVO XC60, 2013 року випуску, номер НОМЕР_1 , шасі (кузов, рама) № НОМЕР_2 , оскільки вона не має можливості розпорядитися зазначеним майном. Крім того зазначала, що ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 березня 2019 року накладено арешт на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_4 , але оцінка майна, на яке накладено арешт позивачем не надавалась, що викликає сумнів у тому, що вжиті заходи забезпечення позову є необхідними, співмірними із заявленими позивачем вимогами. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Потураєв С.В. просить ухвалу суду залишити без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_5 , її представника - адвоката Яковенка Є.М., які підтримали доводи апеляційної скарги, пояснення представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Потураєва С.В., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що в провадженні Ковпаківського районного суду м.Суми перебуває цивільна справа позовом ОСОБА_1 , яка дії в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення з відповідача на користь позивача суму коштів в розмірі 900000,00 доларів США, що еквівалентно 24173248,50 грн.
Позовна заява мотивована тим, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловіка ОСОБА_6 відкрилась спадщина. Позивач звернулась до нотаріуса з приводу оформлення своїх спадкових прав. Вказувала, що в документах чоловіка вона знайшла боргову розписку від 17 квітня 2013 року, за якою ОСОБА_4 взяв у борг у її померлого чоловіка грошові кошти в сумі 1000000,00 доларів США на будівництво восьми садових будинків на восьми земельних ділянках, розміщених на території Великочернеччинської сільради Сумського району на строк до 31 грудня 2015 року. У розписці також зазначено, що у разі не повернення коштів, ОСОБА_4 підтвердив, що право власності на земельні ділянки та будинки належатиме ОСОБА_6 . Однак, кошти повернуті не були, тому, враховуючи суму часток позивача та її дітей, остання має право вимоги на 90% суми борги, тобто 900000 доларів США.
Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 березня 2019 року накладено арешт на нерухоме майно, що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , а саме на наступне майно: земельну ділянку кадастровий номер 5924782200:04:002:0504 площею 0,1647 га; садовий будинок літ. А-2 загальною площею 251,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку кадастровий номер 5924782200:04:002:0505, площею 0,11 га; садовий будинок літ. А-2 загальною площею 251,9 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку кадастровий номер 5924782200:04:002:0507, площею 0,108 га; 

садовий будинок літ. А-2 загальною площею 244,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку кадастровий номер 5924782200:04:002:0509, площею 0,1227 га; садовий будинок літ. А-2 загальною площею 246,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку кадастровий номер 5924782200:04:002:0502, площею 0,1178 га; земельну ділянку кадастровий номер 5924782200:04:002:0503, площею 0,1179 га; земельну ділянку кадастровий номер 5924782200:04:002:0506, площею 0,108 га; земельну ділянку кадастровий номер 5924782200:04:002:0508, площею 0,108 га.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 на праві приватної власності належить автомобіль VOLVO XC60, 2013 року випуску, номер НОМЕР_1 , шасі (кузов, рама) № НОМЕР_2 .
Постановляючи ухвалу про задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову відносно рухомого майна може істотно ускладнити виконання рішення суду у разі задоволення позову та ефективний захист або поновлення порушених прав позивача та її малолітніх дітей в інтересах яких заявлено позов.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно з положеннями  ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії та іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9 роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Отже, забезпечення позову це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Вони повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Доводи апеляційної скарги про те, що оскаржувана ухвала порушує її права, оскільки ОСОБА_5 , як співвласник, не може розпоряджатися вищевказаним автомобілем, на думку колегії судді не заслуговують на увагу, оскільки захід забезпечення позову у вигляді заборони відчуження, розпорядження, заборони передачі у користування третім особам не забороняє ОСОБА_5 користуватися транспортним засобом, а лише дозволить уникнути зі сторони відповідача переоформлення автомобіля на іншу особу.
Твердження апелянта про не співмірність заходів забезпечення позову у зв`язку з не проведенням позивачем оцінки раніше арештованого майна відповідача - садових будинків та земельних ділянок, не можуть бути підставою для скасування ухвали, оскільки позивач не є власником такого майна, тому позбавлений можливості провести таку оцінку, а відповідач, як власник майна, таку оцінку чи інші докази, що містили б дані про вартість вказаного майна, також не надає.
Інші доводи апеляційної скарги стосуються обґрунтованості заявленого позову, проте на стадії забезпечення позову суд позбавлений можливості робити щодо цього певні висновки.
Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1  про забезпечення позову, оскільки вжиття вказаного заходу забезпечення позову є співмірним і відповідає заявленим позовним вимогам, а також може забезпечити в майбутньому можливість безперешкодного виконання рішення суду.
Крім того, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти всі обставини, які мають значення для справи, встановлення яких необхідне для вирішення спору по суті. Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли невжиття заходів забезпечення позову може потягнути за собою неможливість виконання судового рішення.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Установивши, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_5  залишити без задоволення.
Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 березня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом 

тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий -                                                          В.І. Криворотенко

Судді :                                                                 Т.А. Левченко

                                                                        С.С. Ткачук