ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2020 р.	Справа № 520/7524/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Любчич Л.В.,
Суддів: П`янової Я.В. ,  Спаскіна О.А. ,
за участю секретаря судового засідання  Медяник А.О.
представника відповідача - Соіч Ю.Г. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.10.2019, головуючий суддя І інстанції: Горшкова О.О., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 21.10.19 по справі № 520/7524/19
за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1      
до Головного управління ДПС у Харківській області                    
про скасування податкового повідомлення-рішення,
ВСТАНОВИВ:
          У серпні 2019 року Фізична особа – підприємець ОСОБА_1 (далі – ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській обл. ( далі – ГУ ДФС у Харківській обл., відповідач), в якому просив:
          - визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення – рішення ( далі – ППР) ГУ ДФС у Харківській обл. від 29.03.2019 № 0001264001 про застосування штрафної санкції у розмірі 86   913,00 грн.
          -  визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДФС у Харківській області про застосування фінансових санкцій від 29.03.2019 N00001254001 у розмірі 47 426,00 грн.
          Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09.10.2019 адміністративний позов залишено без задоволення. 
          Не погодившись з даним судовим рішенням ФОП ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування фактичних обставин справи, просив скасувати оскаржуване      рішення та ухвалити постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 
          В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив, що рішення про застосування штрафних санкцій від 29.03.2019 № 00001254001 у розмірі 47 426,00 грн. є протиправним, оскільки факт продажу горілки «П`яна хата» ємністю 0,25 л. міцністю 40% не підтверджений жодними доказами, а в акті про результати проведення перевірки від 15.03.2019 не зазначено кому, ким та коли її було продано, а також не зазначено код УКТ ЗЕД. Фотознімки та відеозапис відсутні у додатках до нього, а тому вони не є належними та допустимими доказами в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України). Крім того, вказаний акт датований 15.03.2019, тоді як перевірку, за наслідками якої він складений, проведено 06.03.2019. Торгівля алкогольними напоями за цінами, нижче мінімально встановлених, від 03.12.2016, 09.09.2017, 02.10.2018 ним не проводилась, а дата 03.12.2016 перебуває поза межами періоду перевірки. Пояснень щодо купюр, які були використані при проведенні контрольної закупки, уповноваженими особами не надано. Штраф у сумі 47   426,00 грн за продаж алкогольних напоїв за цінами, нижче мінімально встановлених, розрахований контролюючим органом неправильно, оскільки у випадку відсутності облікових документів на алкогольні напої, про що стверджує відповідач, його розмір має складати 10   000 грн. Мінімально-оптові відпускні і роздрібні ціни, які використовував податковий орган при його розрахунку, визначається за кодами виробів УКТ ЗЕД, а не за назвами у товарно-супровідних документах або документах первинного обліку. Зауважив, що первинні документи видаткових накладних та товаро-транспортні накладні (далі – ТТН) у нього наявні та надані до суду, а тому висновок контролюючого органу про їх відсутність є помилковим. Вказав, що накладення штрафу рішенням контролюючого органу Податковим кодексом України (далі – ПК України) не передбачено, оскільки його положення визначають право податкових органів приймати рішення про стягнення штрафу виключно у формі ППР. Зазначив, що ППР від 29.03.2019 №0001264001 за порушення вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій ( далі–РРО) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР ( далі – Закон № 265/95) також є незаконним, так як складене за наслідками перевірки, предметом якої є здійснення контролю за дотриманням вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напої та тютюнових виробів» від 19.12.2015 №481/95-ВР ( далі – Закон №481/95) відповідно до наказу від 22.02.2019 № 1369. Касовий апарат РРО був у справному стані, стрічка у ньому лише закінчилася стрічка, позивач надав вказівку чекати до його приїзду, а тому барменом ОСОБА_2 жодної реалізації товару без видачі фіскального чеку не проводилось.
           02.12.2019 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду витребувано з Харківського окружного адміністративного суду справу№ 520/7524/19.
           16.12.2019 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду клопотання ФОП ОСОБА_1 задоволено та продовжено процесуальний строк на апеляційне оскарження. 
           16.12.2019 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду закінчено підготовку та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. 
           27.12.2019 на адресу суду від ГУ ДПС у Харківській обл. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій відповідач просив апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
           23.01.2020 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду задоволено клопотання ДПС у Харківській обл. про продовження строку розгляду справи. 
           08.07.2020 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді – Любчич Л.В., судді П`янової Я.В.,Присяжнюк О.В. прийнято до свого провадження справу № 520/7524/19.
           21.09.2020 проведено повторний автмотизований розподіл справи № 520/7524/19 на підставі розпорядження керівника апарату суду № 02-07/3881/ від 21.09.2020 та визначено склад колегії суддів: головуючий суддя – Любчич Л.В., судді П`янової Я.В.,Спаскін О.А.
          Судовим розглядом встановлено обставини, які не оспорені сторонами. 
           22.09.2019 ГУ ДФС у Харківській обл. прийнято наказ № 1369 про проведення перевірки дотримання вимог Закону № 481/95 ФОП ОСОБА_1 
           22.02.2019 ГУ ДФС у Харківській обл.  на підставі наказу № 1369 видано направлення на проведення перевірки № 243, 244 щодо дотримання вимог Закону № 481/95  ФОП ОСОБА_1 
           15.03.2019 ГУ ДФС у Харківській обл. за результатами перевірки, яку проведено з 06.03.2019 по 14.03.2019, складено акт про результати фактичної перевірки з питань дотримання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні виробництва і обігу підакцизних товарів №821/20-40-40-01-08/ НОМЕР_1 ( далі – акт перевірки), яким виявлено порушення  суб`єктом господарювання вимог:
          - постанови Кабінету Міністів України від 30.10.2008 № 957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово - відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв вітчизняного виробництва»  ( далі  - Постанова № 957) за фактом продажу однієї пляшки горілки «П`яна Хата» ємністю 0,25 л., міцністю 40 % за ціною 20, 00 грн., яка є нижчою від її мінімальної роздрібної ціни у розмірі 44,70 грн. та фактом реалізації алкогольних напоїв за цінами, що є нижчими від їх мінімальної ціниу період з 01.01.2017 по 14.03.2019;
          - п.1, п.2 ст. 3 Закону № 265/95 за фактом не проведення операції через РРО та не видання касового чеку встановленого зразка;
          - п. 12 ст. 3 Закону №   265/95 за фактом не надання до перевірки прибуткових та товаротранспортних накладних на алкогольні напої, які було реалізовано у період з 01.01.2017 по 14.03.2019 та здійснення продажу товарів, які не відображені в обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації.
           14.03.2019 посадовим особами ГУ ДФС у Харківській обл. складено акт відмови від підписання акту перевірки барменом ОСОБА_2 
           29.03.2019   на підставі акту перевірки №821/20-40-40-01-08/ НОМЕР_1 контролюючим органом прийнято ППР № 0001264001 на суму 86   913,00 грн. та рішення про застосування фінансових санкцій № 0001254001 у розмірі 47426,18 грн..
          Позивач, не погоджуючись із зазначеними вище рішеннями податкового органу, звернувся до суду із позовом.
          Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доведено наявність порушень, виявлених в акті перевірки №821/20-40-40-01-08/ НОМЕР_1 , а тому оскаржувані рішення, складені на його підставі, є законними. 
          Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає. 
          Спірні правовідносини врегульовані ПК України, Законом № 481/95, Законом № 265/95, Постановою № 957, в редакції на час виникнення спірних правовідносин.
          Оцінюючи правомірність рішення про застосування штрафних санкцій від 29.03.2019 N00001254001 у розмірі 47426,18 грн. за порушення вимог Закону № 481/95 та Постанови № 957, колегія суддів виходить з такого.
          Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами визначає Закон № 481/95.
          Відповідно до ст. 1 вказаного Закону алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об`ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206, 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об`ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД; 
          роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання громадського харчування; 
          мінімальні роздрібні ціни на алкогольні напої - ціни, які визначаються виходячи з мінімальних оптово-відпускних цін на цю продукцію та торговельної надбавки.
          Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону № 481/95 за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.
          Частиною 2 ст.17 Закону № 481/95 встановлено, що до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень.
          Статтею 18 Закону №481 Кабінету Міністрів України надано право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої.
          На виконання положень ст.18 Закону №481/95 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову Постанова № 957.
          Відповідно до положень вказаної постанови (в редакцій чинній на момент виникнення спірних правовідносин) мінімальна роздрібна ціна за 1 літр 100-відсоткового спирту складає 447  грн. Станом на 03.12.2016 її вартість складала  348,9 грн, на 09.09.2017 -  397,76 грн.
          Судовим розглядом встановлено, що відповідно до акту перевірки №821/20-40-40-01-08/ НОМЕР_1 від 15.03.2019 барменом ОСОБА_2 , яка є реалізатором закусочної, що розташована за аресою: АДРЕСА_1 , господарську діяльність в якій здійснює ФОП ОСОБА_1 , реалізовано одну пляшку горілки «П`яна хата» ємністю 0,25 л. міцністю  40% за ціною 20 грн.
          Крім того, на момент проведення перевірки в закусочній перебувала наступна алкогольна продукція: 7 пляшок горілки «П`яна Хата» ємністю 0,25 л, 40% міцністю, за ціною товару - 20, 00 грн., загальна вартість - 140, 00 грн.; 28 пляшок горілки «П`яна Хата» ємністю 0,25 л, міцністю 40 % за ціною товар 35 грн., загальна вартість - 980 грн.; горілка «Хлібний дар» (залишок 500 грамм), міцністю 40 %, за ціною 16 грн. за 100 грн. продукції, загальною вартістю  80,00 грн.
          За наслідками системного аналізу положень Постанови № 957 вбачається, що мінімальна роздрібна ціна горілки ємністю 0,25 л. міцністю 40% на момент проведення перевірки складала  44,7 грн. (447 грн. х 0,25л. х 40%).
          Беручи до уваги вказані вище правові норми та враховуючи, що ОСОБА_2 здійснено продаж горілки ємністю 0,25 л. міцністю 40% за ціною 20 грн, тоді як на момент проведення перевірки її мінімальна роздрібна ціна складала 44,7 грн, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок податкового органу про наявність підстав для накладення на позивача штрафу за порушення вимог Закону № 481/95 у розмірі  47   426,18 грн.
          Посилання апелянта на те, що факт такого продажу не підтверджений належними та допустимий доказами, колегія суддів відхиляє, оскільки безпосередньо реалізатором ОСОБА_2 надано пояснення, які є додатком до акту перевірки №821/20-40-40-01-08/ НОМЕР_1 від 15.03.2019, в яких підтверджено факт продажу 06.03.2019 о 13:45 год. горілки «П`яна хата» ємністю 0,25 л. міцністю  40% за ціною 20 грн.
          Доводи позивача про те, що вказаний акт датований 15.03.2019, тоді як перевірку, за наслідками якої він складений, проведено 06.03.2019, що свідчить про його незаконність, колегія суддів визнає необґрунтованими, оскільки у ньому вказано, що перевірку проведено 06.03.2019 та зазначено, що жодних зауважень щодо акту перевірки не надано.
          Доводи апелянта про те, що накладення штрафу рішенням контролюючого органу ПК України не передбачено, оскільки його положення визначають право податкових органів приймати рішення про стягнення штрафу виключно у формі ППР, колегія суддів відхиляє та зазначає. 
          Складання контролюючим органом рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій не за формою податкового повідомлення-рішення не може бути самостійною підставою для визнання протиправним такого рішення за умови якщо суб`єкт господарювання вчинив порушення вимог податкового законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган. При розгляді податкових спорів перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою.
          Якщо спірне рішення прийняте контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане судом правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення.
          У такому разі рішення контролюючого органу про застосування фінансових санкцій за порушення вимог законодавства з регулювання обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, прийняте не за формою, передбаченою для податкових повідомлень-рішень, варто розцінювати як податкове повідомлення-рішення з окремими дефектами, які не змінюють суті спірного рішення. У цьому випадку перевага надається змісту документу порівняно з його зовнішньою формою.
          Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 28.05.2019 у справі №   814/386/15, які з урахуванням ч.5 ст.242 КАС України, суд враховує при вирішенні спірних правовідносин.           
          Твердження апелянта про те, що розмір штрафу визначено податковим органом неправильно, колегія суддів визнає помилковими, оскільки відповідно до приписів ч.2 ст.17 Закону № 481/95 сума штрафу розраховується виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, що і було зроблено податковим органом.
          Враховуючи порушення позивачем вимог Закону №481/95 та беручи до уваги наведені вище правові норми, колегія суддів визнає правомірним висновок суду першої інстанції про законність рішення ГУ ДФС у Харківській обл. щодо застосування фінансових санкцій від 29.03.2019 N00001254001 у розмірі 47 426,00 грн., а доводи апелянта такими, що не спростовують його правильність. 
          Щодо ППР ГУ ДФС у Харківській обл. від 29.03.2019 № 0001264001 про застосування штрафної санкції у розмірі 86   913,00 грн за порушенням вимог Закону №   265/95 колегія суддів зазначає таке. 
          Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначено Законом № 265/95.
          За визначеннями, наведеними у ст. 2 Закону №265/95, реєстратор розрахункових операцій - пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), операцій з купівлі-продажу іноземної валюти та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг), операцій з приймання готівки для подальшого переказу.
          До реєстраторів розрахункових операцій відносяться: електронний контрольно-касовий апарат, електронний контрольно-касовий реєстратор, вбудований електронний контрольно-касовий реєстратор, комп`ютерно-касова система, електронний таксометр, автомат з продажу товарів (послуг) тощо.
          Розрахунковий документ - це документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим  Законом, і зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.
          Фіскальний режим роботи – це режим роботи опломбованого належним чином реєстратора розрахункових операцій, який забезпечує безумовне виконання ним фіскальних функцій.
          Згідно з п. 1, 2 ,12  ст. 3 Закону №265/95 суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані:
           1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим  Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;
           2) видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції;
           12) вести  в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.
          Пунктом 1 ч. 1 ст. 17 Закону №265/95 передбачено фінансові санкції за порушення вимог цього закону, а саме: за встановлення протягом календарного року в ході перевірки факту проведення розрахункових операцій з використанням РРО або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через РРО з фіскальним режимом роботи; невідповідності у юридичних осіб на місці проведення розрахунків суми готівкових коштів сумі коштів, зазначеній у денному звіті, більше ніж на 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, а в разі використання юридичною особою розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня; нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання, - вчинене вперше - 1 гривня, за кожне наступне вчинене порушення - 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим підпунктом, товарів (послуг).
          Судовим розглядом встановлено, що податковим органом винесено оскаржуване ППР від 29.03.2019 № 0001264001 про застосування штрафної санкції у розмірі 86   913,00 грн. за порушенням позивачем вимог п. 1, 2, 12 ст. 3 Закону №   265/95 за фактом реалізації товару без використання РРО, без друкування фіскального чеку, та ув`язку із ненаданням під час перевірки прибуткових та товаротранспортних накладних на алкогольні напої, які було реалізовано  у період з 01.01.2017 по 14.03.2019, а також здійснення продажу товарів, які не відображені в обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації.
          Як вбачається з акту перевірки від 15.03.2019 №821/20-40-40-01-08/ НОМЕР_1     ОСОБА_2 реалізувала пляшку горілки 0,25 л. марки «П`яна Хата» по ціні 20,00 грн. Фіскальний чек не видала, оскільки в РРО закінчилась стрічка.
          З огляду на викладене та враховуючи вимоги статті 3 Закону №   265/95 колегія суддів визнає правильним висновок податкового органу про порушення позивачем вимог пунктів 1, 2 ст.3 вказаного Закону.
          Посилання апелянта на те, що РРО був у справному стані та у ньому лише закінчилася стрічка колегія суддів визнає необґрунтованими, оскільки Закон №   265/95 покладає на суб`єкта господарювання обов`язок щодо проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій, який приведено у фіскальний стан, тобто режим, який забезпечує безумовне виконання ним фіскальних функцій, що є неможливим за відсутності стрічки.
          Доводи апелянта про те, барменом ОСОБА_2 жодної реалізації товару без використання РРО та видачі фіскального чеку не проводилось колегія суддів відхиляє, оскільки безпосередньо ОСОБА_2 у поясненнях, якій є невід`ємним додатком до вказаного вище акту, зазначено про факт такого продажу. 
          Також зі змісту акту від 15.03.2019 № 821/20-40-40-01-08/ НОМЕР_1 вбачається, що під час її проведення не було надано прибуткові та товаротранспортні накладні на алкогольні напої, реалізовані у період з 01.01.2017 по 14.03.2019, що, з урахуванням приписів п. 12  ст. 3 Закону №265/95 свідчить про порушення ФОП ОСОБА_3 вимог вказаного Закону.
          Доводи апелянта щодо наявності за місцем реалізації товарів первинних документів видаткових накладних та товаро-транспортних накладних колегія суддів відхиляє, оскільки в акті про проведення перевірки від 15.03.2019 №821/20-40-40-01-08/ НОМЕР_1 зазначено про необхідність надати відповідні первинні документи, однак ані після проведення перевірки, ані під час судового розгляду в суді першої інстанції їх позивачем надано не було.
          Враховуючи порушення ФОП ОСОБА_4 п.1,2,12 ст. 3 Закону №265/95 та беручи до уваги наведені вище правові норми, колегія суддів визнає правильним висновок суду, що ППР від 29.03.2019 №0001264001 про застосування штрафної санкції у розмірі 86   913,00 грн.   прийняте відповідно до вимог чинного законодавства. 
          Твердженням позивача про те, що ППР від 29.03.2019 №0001264001 за порушення вимог Закону № 265/95 є незаконним, оскільки складене за наслідками перевірки, предметом якої є здійснення контролю за дотриманням вимог Закону №481/95 колегія суддів вважає помилковими, оскільки виявлені порушення щодо не роздрукування фіскального чеку під час продажу алкогольного напою, а також відсутність первинних документів на алкогольні напої за місцем їх реалізації відповідають перемету перевірки щодо дотримання суб`єктами господарювання вимог у сфері обігу підакцизних товарів.
          Щодо інших доводів апелянта колегія суддів зазначає. 
          Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень. 
          Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України»(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний  з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6  Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
          Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
          Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень. 
          Відповідно до частини 1-4 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
          Згідно з приписами ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
          Колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
          Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2019 року по справі № 520/7524/19 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 
Головуючий суддя 		Л.В. Любчич	
Судді	   	О.А. Спаскін    Я.В. П`янова   	
Повний текст постанови складено  01.10.2020