ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Головуючий І інстанції: Бадюков Ю.В.
13 липня 2020 р.	Справа № 520/12567/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді - Мельнікової Л.В.,
суддів -  Бегунца А.О. ,  Рєзнікової С.С. ,
за участю секретаря судового засідання – Білюк Д.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою Головного управління Держпраці в Одеській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27 березня 2020 року по справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови, -   
В с т а н о в и л а:
22.11.2019 року позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту ФОП ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці в Одеській області (далі – ГУ Держпраці в Одеській області) про накладення штрафу № ОД720/1742/АВ/П/ТД-ФС.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що висновки відповідача про наявність порушень законодавства про працю, а саме допуск до роботи працівника без оформлення трудового договору, є помилковими, оскільки контролюючим органом не враховано, що між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (особу якого не встановлена у передбаченому законом порядку) укладений цивільно-правовий договір № 0/06 від 07.06.2019 року, засвідчена електронним цифровим підписом копія якого була направлена на електронну адресу контролюючого органу серед інших документів, однак врахована не була.       
Заперечуючи проти вимог позивача, у відзиві на адміністративний позов відповідач вказав, що у період з 11.06.2019 року по 12.06.2019 року здійснено позаплановий захід державного контролю у формі інспекційного відвідування ФОП Ащеулової Ю.Ю. на підставі заяви ОСОБА_3 щодо можливого порушення вимог чинного законодавства про працю, яка надійшла на адресу ГУ Держпраці в Одеській області 27.05.2019 року. 
11.06.2019 року інспектори праці прибули за адресою: проспект Небесної Сотні, 2, м. Одеса (ТРЦ «Сітo Центр») для здійснення інспекційного відвідування. Оскільки, ФОП ОСОБА_1 була відсутня на торгівельній точці «Техно їжак» направлення на проведення  інспекційного відвідування від 06.06.2019 року № 15/01-29-1994 було вручено ОСОБА_4 разом з вимогою від 11.06.2019 року в якій зазначений перелік документів, які необхідно було надати для ознайомлення інспектору Держпраці у строк до 10:00 год 12.06.2019 року.
12.06.2019 було складено акт інспекційного відвідування № ОД720/1742/АВ та за фактом виявлених порушень складено припис від 12.06.2019 року № ОД720/1742/АВ/П.
Щодо виявленого порушення відповідачем зазначено, що під час інспекційного відвідування, а саме 11.06.2019 року за місцем здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 були зафіксовані дві особи ( ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , який відмовився називати своє прізвище), що виконували свої посадові обов`язки в інтересах ФОП ОСОБА_1 . Надати письмові пояснення вказані особи відмовились. 
12.06.2019 року о 16 год 58 хв на електронну адресу ГУ  Держпраці в Одеській області надійшла частина скан-копій документів від представника ФОП Ащеулової Ю.Ю. під час аналізу яких було з`ясовано, що ОСОБА_4 перебуває у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1 , а підтверджуючі документи щодо оформлення трудових відносин з ОСОБА_5 , який відмовився називати своє прізвище, але повідомив, що працює продавцем-консультантом  на точці «Техно Їжак», надані не були. Відзначає, що Договір № 01/06 від 07.06.2019 року, укладений між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , доданий позивачем до позову, наданий інспектору праці під час проведення інспекційного відвідування не був. Вказує на те, що є підстави вважати, що договір № 01/06 від 07.06.2019 року не існував на час проведення інспекційного відвідування. Той факт, що договір № 01/06 від 07.06.2019 року не був надісланий на електронну адресу ГУ Держпраці в Одеській області на виконання вимоги від 11.06.2019 року підтверджується скріншотом електронного листа з переліком документів, який додається до відзиву. Крім того, звертає увагу суду, що рішенням Верховного Суду України по справі № 553/954/17 встановлено що продавець не може працювати за цивільно- правовим договором.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.03.2020 року (рішення ухвалено в порядку письмового провадження) адміністративний позов ФОП   ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі.
Судове рішення мотивовано висновком суду про обґрунтованість вимог позивача у зв`язку із тим, що судом встановлено, позивач був позбавлений права захищати свої права, у зв`язку з порушенням порядку проведення інспекційного відвідування щодо нього, шляхом вирішення питання допуску чи недопуску посадових осіб контролюючого органу до такого інспекційного відвідування. Відповідачем не виконано обов`язку щодо належного повідомлення суб`єкта господарювання про проведення такого заходу, як інспекційне відвідування, а також відповідачем не надано доказів про те, що таке належне повідомлення завдало б шкоду інспекційному відвідуванню, не встановлено судом і доказів ймовірності вжиття зі сторони позивача заходів по приховуванню фактів порушення, або не надання документів на вимогу відповідача. Суд звернув увагу на те, що посадові особи контролюючого органу, які розпочали інспекційне відвідування за відсутності керівника суб`єкта господарювання, і в подальшому проводили інспекційне відвідування без його присутності - фактично, в присутності осіб, які не уповноважені бути присутніми під час здійснення такого заходу. Судом зауважено, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на проведення такого інспекційного відвідування ФОП Ащеулова Ю.Ю. посадовими особами відповідача. Суд звертає увагу й на те, що з матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_3 додав до своєї скарги документи або їх копії, які б підтверджували зазначені у скарзі обставини, або свідчили про спричинення шкоди його правам, законним інтересам тощо.
Таким чином, суд дійшов висновку, що постанову Головного управління Держпраці в Одеській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 02.07.2019 року № ОД720/1742/АВ/П/ТД-ФС, як рішення суб`єкта владних повноважень, не можна вважати такою, що прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, оскільки вона не відповідає критеріям, передбаченим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі ГУ Держпраці в Одеській області, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права, просить суд скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.03.2020 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_1 у повному обсязі.   
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач вказує, що судом першої інстанції при ухваленні рішення не було надано належної правової оцінки обставинам справи. З посиланням на положення ч. 4 ст. 2 Закону України № 877 «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», практику Верховного Суду від 04.03.2018 року у справі № 697/2073/17, зазначає, що ч. 1 ст. 6 Закону № 877 не поширюється на діяльність Головного управління, зокрема, щодо отримання погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на проведення інспекційного відвідування.
Заперечуючи проти висновку суду про те, що відповідачем не виконано обов`язку щодо належного повідомлення суб`єкта господарювання про проведення інспекційного відвідування, відповідач зазначає, що ФОП ОСОБА_1 було відомо, що здійснюється позаплановий захід державного контролю, що підтверджується, зокрема, виконанням вимоги від 11.06.2019 року в якій зазначений перелік документів, які необхідно було надати для ознайомлення інспектору праці у строк до 10:00 год 12.06.2019 року. Вищевикладене, на думку скаржника, свідчить про те, що інспекторів праці було допущено до проведення інспекційного відвідування незважаючи на право не допустити контролюючий орган до здійснення інспекційного відвідування. Відзначено, що в аспекті спірних правовідносин колегія суддів Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 19.09.2018 року по справі № 804/2956/17 (адміністративне провадження № К/9901/15848/18) звернула увагу на те, що саме на етапі допуску до перевірки підконтрольному суб`єкту дозволено поставити питання про необґрунтованість її призначення та наявність підстав для її проведення, реалізувавши таким чином своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні/проведенні перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень законодавства, дотримання якого перевіряється контролюючими органами. Вказано, що аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24.12.2010 у справі № 21-25а10 за позовом ТОВ «Foods and Goods L.T.D.», у зв`язку із чим суд відхиляє відповідні доводи позивача, як підставу для скасування складених за результатами завершеного контрольного заходу постанови та припису.
Спростовуючи висновок суду першої інстанції про те, що позивач не станом на 02.07.2019 року не був належним чином повідомлений про розгляд відносно нього справи про накладення штрафних санкцій, що свідчить про порушення з боку відповідача пункту 6 Порядку №509 відповідач зазначає, що повідомлення від 21.06.2019 року № 136 про розгляд справи про накладення штрафу інспектор праці направив цінним листом з описом вкладення. 26.06.2019 року інспектор праці повідомив ФОП Ащеулову Ю.Ю., що повідомлення № 136 від 21.06.2019 року скасоване та зазначив дату проведення засідання щодо розгляду справи про накладення штрафу, направивши повідомлення від 26.06.2019 № 15/01-33- 6156 цінним листом з описом вкладення. Відсутність даних щодо листа № 6502034040734 на сайті Укрпошти не може свідчити про те, що позивач не був належним чином повідомлений, оскільки відповідно до п. 122 Правил надання послуг поштового зв`язку затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 (далі - Правила № 270) заяви про внутрішні реєстровані поштові відправлення, поштові перекази приймаються протягом шести місяців з дня прийняття їх для пересилання, про міжнародні реєстровані поштові відправлення - у строки, передбачені актами Всесвітнього поштового союзу, про міжнародні поштові перекази - у строки, передбачені міжнародними угодами про обмін поштовими переказами. Тому, інформація в електронній системі Укрпошти зберігається протягом шести місяців. Враховуючи, що з часу направлення повідомлення (26.06.2019) до 27.03.2020 (дата складення рішення по даній справі) минуло 9 місяців, то відповідно дані стосовно листа № 6502034040734 в системі Укрпошти не збереглися, так як сплив шестимісячний строк встановлений Правилами № 270. Відповідачем закцентовано увагу суду на те, що разом з відзивом Головне управління надає чек відправлення № 6502034040734 та опис вкладення, який засвідчено підписом працівника Укрпошти та печаткою. Вказано, що належним доказом надіслання інспектором праці повідомлення є квитанція або касовий чек, в якому зазначено найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість. Таким чином. Головне управління дотрималось вимог Порядку № 509 при винесенні оскаржуваної постанови.
На час розгляду справи позивач правом надання відзиву на апеляційну скаргу не скористався. 
Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).
Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Судом установлено, що 27.05.2019 року ГУ Держпраці в Одеській області зареєстрована скарга Д. Сергеєва від 15.05.2019 року, в якій останній зазначив, що ним здійснено покупку товару в торгівельній точці «Техно ІНФОРМАЦІЯ_1 », яка знаходиться за адресою: м. Одеса, пр-т Небесної Сотні, 2 (ТРЦ «Сіті Центр»), що належить ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ). У подальшому, він повернувся туди 13.03.2019 та під час вирішення спірних питань щодо гарантійного випадку запитав у реалізатора його документи щодо оформлення трудових відносин з ФОП ОСОБА_1 , однак продавець їх не надав, у зв`язку з чим, на його думку є підстави вважати, що останній не є оформленим співробітником згідно вимог чинного законодавства України. За таких обставин, вважав за необхідне поінформувати ГУ Держпраці в Одеській області про ймовірний факт використання ФОП ОСОБА_1 найманої праці без оформлення трудових відносин за місцем вчинення підприємницької діяльності за адресою: м. Одеса, пр-т Небесної Сотні, 2 (ТРЦ «Сіті Центр», Техно Їжак) /а.с. 63/.
06.06.2019 року ГУ Держпраці в Одеській області винесено наказ «Про проведення інспекційного відвідування» № 1068, згідно якого: керуючись вимогами Конвенції Міжнародної організації праці № 81, яка ратифікована Законом України від 08.09.2004 № 1985-ІУ, статей 15, 19 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР; керуючись статтею 2, частиною першою - четвертою та шостою статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 5 квітня 2007 року № 877-V, Положенням про Державну службу України з питань праці, затвердженим Постановою КМУ від 11.02.2015 № 96, Положенням про Головне управління Держпраці в Одеській області (нова редакція), яке затверджено наказом від 03.08.2018№ 84 та заявою гр. ОСОБА_3 від 15.05.2019 вх. № 7373/1/01-32 щодо неофіційного працевлаштування працівників у торгівельній точці «Техно ІНФОРМАЦІЯ_1 » (ФОП ОСОБА_1 ), службової записки Волкової О. С. від 04.06.2019 наказано Головним державним інспекторам відділу з питань трудових відносин Управління з питань праці Головного управління Держпраці в Одеській області Волковій О.С. та ОСОБА_6 в період з 11.06.2019 року по 12.06.2019 року (включно) здійснити позаплановий захід державного контролю за додержанням законодавства про працю у формі інспекційного відвідування на ФОП ОСОБА_1 з питань забезпечення застосування правових норм щодо використання праці, зокрема, стосовно належного оформлення трудових відносин та з інших подібних питань, які передбачені розділом 3 ч. І Акту інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 18 серпня 2017 року № 1338 /а.с. 65/.
В цей же день на підставі вищевказаного наказу від 06.06.2019 року ГУ Держпраці в Одеській області виписано направлення на інспекційне відвідування /а.с. 66/.
11.06.2019 року інспектори ГУ Держпраці в Одеській області здійснили виїзд на адресу позивача та під час інспекційного відвідування вручили працівнику ОСОБА_4 вимогу про надання документів згідно якого необхідно забезпечити надання для дослідження документів згідно переліку у строк до  10:00 год 12.06.2019 року /а.с. 67/.
12.06.2019 року відповідачем складено акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю, яким встановлено порушення вимог статей 21, 24 КЗпП, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 використовує працю двох найманих осіб без належного оформлення трудових відносин /а.с.68-70/.
12.06.2019 року відповідачем складено припис про усунення виявлених порушень № ОД720/1742/АВ/П зі строком усунення виявлених порушень до 21.06.2019 року /а.с.72/. 
Вказаний припис надісланий позивачу засобами поштового зв`язку /а.с.73/.
21.06.2019 року відповідачем прийнято рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу № ОД720/1742/АВ/П/ТД /а.с.74-75/ та сформовано повідомлення № 136, яким ФОП ОСОБА_1 інформується про те, що розгляд справи щодо вирішення питання про накладення штрафу відбудеться о 10:00 год. 04.07.2019 року /а.с. 76/. Повідомлення № 136 скеровано на адресу позивача засобами поштового зв`язку /а.с. 77/.
Листом від 26.06.2019 року № 15/01-33-6156 позивача повідомлено, що розгляд справи щодо вирішення питання про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 відбудеться о 10:00 год. 02.07.2019 року /а.с.78/. Вказаний лист був надісланий позивачу засобами поштового зв`язку /а.с.79/.
02.07.2019 року, під час розгляду справи про накладення штрафу відповідачем прийнято рішення про складання постанови про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 , що закріплено у протоколі №148 від 02.07.2019 /а.с.80-81/.
02.07.2019 року складено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ОД720/1742/АВ/П/ТД-ФС, якою накладено на ФОП ОСОБА_1 штраф у розмірі 125190,00 грн. /а.с. 82-83/.
Листом від 03.07.2019 №15/01-33-6328 позивачу направлено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ОД720/1742/АВ/П/ТД-ФС /а.с.84/.
Погоджуючись із загальним висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості вимог ФОП   ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає, що статтею 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до преамбули Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 року № 877-V (далі - Закон № 877-V) цей Закон визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).
Відповідно до ч. 4 ст. 2 Закону № 877-V заходи контролю здійснюються, зокрема органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.
Згідно з частиною п`ятою вказаної вище статті Закону № 877-V зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.
Тлумачення цієї норми вказує на те, що органи державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення в першу чергу повинні враховувати особливості правового регулювання, визначені законами у відповідній сфері та міжнародними договорами, одночасно звертаючи увагу на правила перелічені в ч. 5 ст. 2 Закону № 877-V та, якщо певні правовідносини не врегульовані законами у відповідній сфері та міжнародними договорами звертатись до інших норм Закону № 877-V.
Закону, який би регулював правовідносини зі здійснення державного нагляду (контролю) у сфері дотримання законодавства про працю та зайнятість населення на цей час немає, а тому спеціальним законодавчим актом, який регулює ці правовідносини є Закон № 877-V незважаючи на те, що він регулює правовідносини зі здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності для багатьох органів контролю.
Статтею 6 Закону № 877-V визначено, що підставою для здійснення позапланового заходу є, зокрема, звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.
Крім того, у абзаці 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 877-V зазначено, що у такому разі перед початком здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) посадові особи органів державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі, крім документів, передбачених цим Законом, додатково копію погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на проведення такої перевірки.
Як вбачається з вказаних вище норм, вони містять вказівку на те, що у випадку коли перевірка проводиться за зверненням особи, проведення такої перевірки повинно бути погоджене центральним органом виконавчої влади.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 31.01.2019 року по справі № 809/799/17.
За приписами ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах верховного Суду.
Колегія суддів зазначає, що за відсутність відповідного погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю є самостійною підставою для визнання перевірки (інспекційного відвідування) незаконною, а прийнятих за її результатами рішень протиправним. 
Верховний Суд в постановах від 12.06.2018 року, 20.093.2018 року у справах №№ 821/597/17, 810/1438/17 відповідно висловив правову позицію, що акт отриманий в результаті перевірки, виходячи із положень допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, якщо він одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Рішення прийняте за наслідками незаконної перевірки на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатися правомірним та підлягає скасуванню.
Колегія суддів одночасно зазначає, що порушення визначеного законом порядку здійснення певних процедур підриває основи правової держави та не може бути допустимим для існування в рамкам правового суспільства, оскільки руйнує правовий порядок в державі і створює умови для різного роду зловживань з боку суб`єктів владних повноважень і ставить їх у більш вигідне становище порівняно з фізичними чи юридичними особами.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач, в даному випадку, діяв не в межах, визначених законодавством, чим вчинив протиправні дії щодо прав та інтересів позивача, які підлягають захисту, шляхом скасування постанови про застосування штрафу від 02.07.2019 року № ОД720/1742/АВ/П/ТД-ФС, оскільки вона, з огляду на встановлені у справі обставини, є незаконною.
За наведених обставин, колегія суддів не вбачає підстав, встановлених ст. 317 КАС України, для задоволення апеляційної скарги ГУ Держпраці в Одеській області,  
Інші доводи апеляційної скарги та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливають.
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах “Салов проти України” (№ 65518/01; пункт 89), “Проніна проти України” (№ 63566/00; пункт 23) та “Серявін та інші проти України” (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).     
За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін (п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України).
Підстави для розподілу судових витрат відсутні. 
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці в Одеській області залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27 березня 2020 року залишити без змін.
Постанова Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі тридцяти днів, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	Л.В. Мельнікова	
Судді	(підпис)  (підпис) 	А.О. Бегунц    С.С. Рєзнікова   	

Постанова у повному обсязі складена і підписана 23 липня 2020 року.