ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2020 року

м. Київ
справа № 826/5604/16
провадження № К/9901/23774/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Берназюка Я.О., Желєзного І.В., розглянувши у письмовому провадженні в касаційному порядку справу за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Авант-Банк» Ларченко Ірини Миколаївни, третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва у складі судді Смолія І.В. від 25 жовтня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Губської Л.В., Вівдиченко Т.Р., Федотова І.В. від 10 січня 2018 року,
          
УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Авант-Банк» Ларченко І.М., третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, в якому просив:
- визнати протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Авант-Банк» щодо винесення повідомлень про нікчемність правочинів в порядку статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а саме повідомлень від 25 лютого 2016 року            № 881, № 883 та № 884.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

2. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 жовтня 2017 року, залишену без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 січня 2018 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено. 

3. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції виходив з того, що уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ «Авант-Банк» повідомлено про нікчемність правочинів, а саме повідомленням № 883 від                            25 лютого 2016 року щодо операцій по рахунку ОСОБА_2 ; повідомленням № 884 від 25 лютого 2016 року щодо операцій по рахунку ОСОБА_3 та повідомленням                 № 881 від 25 лютого 2016 року щодо операцій по рахунку ОСОБА_4 .
В рамках спірних правовідносин, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не здійснював по відношенню до позивача жодних дій, які порушують його права. Дії уповноваженої особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ «Авант-Банк» в результаті яких виявлено нікчемність нікчемні (правочини) операції по перерахуванню коштів не призвели до порушення права позивача. ОСОБА_1 не доведено факту порушення його прав в наслідок дій відповідача.

Короткий зміст вимог касаційної скарги 

4. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ОСОБА_1 звернувся із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від                   25 жовтня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10 січня 2018 року та ухвалити нову постанову, якою задовольнити його позовні вимоги. 

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

5. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 15 вересня 2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Авант-Банк» укладено договір № РКО-Ф/15/26203990015788, згідно умов якого банк відкриває поточний рахунок № НОМЕР_1 в гривні та здійснює розрахунково-касове обслуговування.
27 січня 2016 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Авант-Банк» укладено договір                  № РКО-Ф/16/НОМЕР_2, згідно умов якого банк відкриває поточний рахунок     № НОМЕР_2 в гривні та здійснює розрахунково-касове обслуговування.
27 січня 2016 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Авант-Банк» укладено договір                        № РКО-Ф/16/НОМЕР_3, згідно умов якого банк відкриває поточний рахунок     № НОМЕР_3 в гривні та здійснює розрахунково-касове обслуговування.
27 січня 2016 року між ОСОБА_4 та ПАТ «Авант-Банк» укладено договір                  № РКО-Ф/16/26208010025590, згідно умов якого банк відкриває поточний рахунок            № НОМЕР_4 в гривні та здійснює розрахунково-касове обслуговування.
Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 укладено договори про надання безпроцентної фінансової допомоги на поворотній основі № 1, № 2, № 3, відповідно до умов яких на рахунки здійснено переказ коштів ОСОБА_3 у розмірі 326,00 доларів США, що підтверджується платіжним дорученням № 5 від              29 січня 2016 року,   ОСОБА_4 у розмірі 5500,00 доларів США, що підтверджується платіжним дорученням № 4 від 29 січня 2016 року, ОСОБА_2 у розмірі 2261,00 доларів США, що підтверджується платіжним дорученням № 6 від            29 січня 2016 року.
29 січня 2016 року Правлінням Національного банку України прийнято постанову            № 44 «Про віднесення ПАТ «Авант-Банк» до категорії неплатоспроможних», на підставі якої виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 29 січня 2016 року № 96 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Авант-Банк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».
Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 29 січня 2016 року № 96 запроваджено тимчасову адміністрацію у ПАТ «Авант-Банк» строком на один місяць із 29 січня 2016 року до 28 лютого 2016 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «Авант-Банк», визначені статтями 37 - 39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Ларченко І.М. строком на один місяць із 29 січня 2016 року до 28 лютого 2016 року включно.
26 лютого 2016 року на підставі постанови Правління Національного банку України    № 109 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Авант-Банк» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 262 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Авант-Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку».
Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 26 лютого 2016 року № 262 призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Авант-Банк», визначені статтями 37, 38, 47-52, 52, 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Ларченко І.М. строком на два роки із 26 лютого 2016 року до 25 лютого 2018 року включно.
6 жовтня 2016 року Виконавчої дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 2021 про зміну уповноваженої особи Фонду на ліквідацію та делегування повноважень ліквідатора ПАТ «Авант-Банк» Чернявській О.С.
Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 2065 від 22 травня 2017 року про зміну уповноваженої особи Фонду, якій делеговано повноваження ліквідатора Авант-Банку Кічуку О.І.
Інформацію про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку, призначення уповноваженої особи Фонду та відшкодування коштів вкладникам ПАТ «Авант-Банк» опубліковано в газеті «Голос України» № 39 (6293) від 2 березня 2016 року.
Згідно інформації, розміщеної на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб для отримання коштів вкладники ПАТ «Авант-Банк» з 2 березня 2016 року по 12 квітня 2016 року могли звертатись до установ банків-агентів Фонду:               АТ «ОТП БАНК» та АТ «УКРСИББАНК».
Наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Авант-Банк» від 23 лютого 2016 року № 57 «Щодо заходів, пов`язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договір, операцій) за вкладними операціями» застосовано наслідки нікчемності операцій (транзакцій) по перерахуванню коштів з поточних рахунків юридичних осіб та фізичних осіб на вкладні депозитні/поточні (карткові) рахунки інших фізичних осіб-клієнтів банку, що є нікчемними з підстав, визначених пунктом 7 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», серед яких у переліку значиться операція по перерахуванню коштів з рахунку ОСОБА_1 на рахунки               ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , проведені 29 січня 2016 року на загальну суму 8087,00 доларів США. Відповідно до наказу № 57 від 23 лютого 2016 року кошти повернуто на рахунок ОСОБА_1 внаслідок застосування нікчемності.
Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію          ПАТ «Авант-Банк» Рибенкову Б.В. надіслано повідомлення про нікчемність правочину № 882 від 25 лютого 2016 року, яким повідомлено про нікчемність операції по перерахуванню коштів з рахунку фізичної особи на картковий рахунок                                № НОМЕР_5, проведеної 29 січня 2016 року на суму 5500,00 доларів США, згідно пункту 7 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію   ПАТ «Авант-Банк» Рибенковій В.Г. надіслано повідомлення про нікчемність правочину від 25 лютого 2016 року № 883, яким повідомлено про нікчемність операції по перерахуванню коштів з рахунку фізичної особи на картковий рахунок                                № НОМЕР_2, проведеної 29 січня 2016 року на суму 2261,00 доларів США та на суму 25904,92 грн, згідно пункту 7 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію   ПАТ «Авант-Банк» ОСОБА_3 надіслано повідомлення про нікчемність правочину             № 884 від 25 лютого 2016 року, яким повідомлено про нікчемність операції по перерахуванню коштів з рахунку фізичної особи на картковий рахунок                                 № НОМЕР_3, проведеної 29 січня 2016 року на суму 2587,00 доларів США, 2587,00 доларів США, 326,00 доларів США та на суму 25000,00 грн, згідно пункту 7 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

6.  Вважаючи свої права порушеними, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

7. Касаційна скарга обґрунтована тим, що приписами частини 2 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов`язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.
Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, з підстав укладення банком правочинів (утому числі договорів), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з мстою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку (пункт 7 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).
Натомість, судами підтримано позицію відповідача, вказуючи про наявність в останнього повноважень на визнання правочинів, укладених ПАТ «Авант-Банк», нікчемними, посилаючись нате, що позивач здійснив розбивку своїх коштів в розмірі 8087,00 доларів США, що знаходились на його рахунку, шляхом перерахування їх трьома платежами у сумі 2261,00 доларів США, 326,00 доларів США та 5500,00 доларів США на рахунки трьох інших фізичних осіб ( ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ), з огляду на платіжний стан ПАТ «Авант-Банк», оскільки для такого клієнта існували ризики щодо незадоволення його вимог в результаті неплатоспроможності ПАТ «Авант-Банк». Крім того, відповідачем наголошено на тому, що спірна операція вчинена під час дії постанови Правління Національного банку України від 29 січня 2016 року № 44 «Про віднесення ПАТ «Авант-Банк» до категорії неплатоспроможних», якою встановлено обмеження щодо недопущення проведення будь-яких операцій за договорами, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантуванні вкладів фізичних осіб.
У той же час, судами не враховано той факт, що оскаржувані операції (29 січня 2016 року) вчинені на виконання правовідносин договорів (правочинів), які були укладені позивачем з відповідними фізичними особами 27 січня 2016 року, і ПАТ «Авант-Банк» не є стороною даних договорів (правочинів), не укладав (не вчиняв) їх, а отже відповідач не мав та не має нрава визнавати договори (правочини), які укладені між фізичними особами нікчемними, оскільки положеннями частини 2 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено право уповноваженої особи на перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) виключно банком, а не іншими особами, в частина 3 статті 38 вказаного вище Закону визначає виключний перелік підстав для нікчемності правочинів, які укладені (вчинені) банком і тільки банком. Однак в даному випадку Відповідач незаконно розповсюдив приписи пункту 7 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на договори (правочини), які укладені між фізичними особами, і за якими банк не є стороною в принципі, а суди першої та апеляційної інстанції, внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, підтримали твердження відповідача, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень.
В даному випадку судами застосовані до відносин сторін норми частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», які не мали б бути застосовані, з огляду на суб`єктний склад сторін договорів від 27 січня 2016 року, адже третя особа не є стороною у цих договірних відношеннях, і не укладала такі договори. Також винесення незаконних судових рішень обумовлено тим, що суди попередніх інстанцій взагалі не застосували приписи статті 1066 ЦК України, яка регламентує поведінку третьої особи під час дії договору                                                          № РКО-Ф/15/26203990015788, що було укладено 15 вересня 2015 року між позивачем і ПАТ «Авант-Банк, а саме - не були застосовані приписи ЦК України, які регламентують відносини сторін за договором банківського рахунку фізичної особи.
У зв`язку з укладенням 27 січня 2016 року позивачем  вищезгаданими фізичними особами договорів №№ 1, 2, 3 про надання фінансової допомоги третя особа виконала моє розпорядження щодо перерахування грошових коштів, які знаходилися на банківському рахунку позивача третім особам на виконання його зобов`язань за договорами № 1, 2, З від 27 січня 2016 року. В даному випадку третя особа не укладала та не вчиняла жодного правочину, а виконала свої зобов`язання за договором банківського рахунку, адже відповідно до приписів статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові          кошти, що          йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Таким чином, якби суди першої та апеляційної інстанції належними чином застосували норми матеріального права, а саме - не застосували приписи частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» до наявних правовідносин у зв`язку з відсутністю підстав, які обумовлюють застосування цієї норми (банк не укладав договорів та не вчиняв правочинів в даному випадку), та застосував приписи статті 1066 ЦК України, які регламентують поведінку банку, як сторони договору банківського рахунку, зокрема, визначають обов`язок банку виконувані розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку, право позивача на вільне володіння своїм майном  було б захищене, а судові рішення були б законні та обґрунтовані.
Відповідно до статті 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність», рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемних є банківською таємницею, а тому ані позивач, ані відповідні фізичні особи не могли знати про встановлені для ПАТ «Авант-Банк» обмеження. 
Постанова Правління Національного банку України від 29 січня 2016 року № 44 «Про віднесення ПАТ «Авант-Банк» до категорії неплатоспроможних» стосується встановлених вимог та обмежень щодо діяльності самого банку, а не його клієнтів. Судами не встановлено, а відповідачем не наведено, та не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили, що укладені з відповідними фізичними особами договори (відповідні операції) були спрямовані на завдання шкоди державі.

8. Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Авант-Банк» подано відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 жовтня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10 січня 2018 року, в якому вона просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін. 

9. Відзиву на касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 жовтня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10 січня 2018 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб не подано. 

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

10. Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.
Виконання зобов`язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов`язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

11. Згідно з положеннями статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.
Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.
Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур`єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

12. Підстави для визнання правочину (у тому числі договору) нікчемним визначені, зокрема, у частині третій статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції до 12 серпня 2015 року, до набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку» від 16 липня 2015 року № 629-VIII), яка визначає, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:
1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;
2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;
3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;
4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;
5) банк прийняв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»;
6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;
7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;
8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

13. Згідно із частинами 1, 2, 10 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд (уповноважена особа Фонду) зобов`язаний забезпечити збереження активів і документації банку, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною 3 цієї статті.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

14. Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що держава гарантує фізичним особам, які на момент прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, мали у такому банку вклад, відшкодування суми коштів, розміщених на цьому вкладі, включаючи нараховані відсотки, за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у межах суми, встановленої адміністративною радою Фонду, яка не може бути меншою 200000,00 грн. Фактична виплата гарантованої суми відшкодування здійснюється Фондом гарантування вкладів фізичних осіб відповідно до затверджених виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників, сформованих на підставі переліку вкладників з визначенням суми відшкодування для кожного з них, що складаються уповноваженою особою Фонду.

15. Суд касаційної інстанції зауважує, що підставою для поширення на особу гарантій, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» щодо відшкодування вкладу, є наявність у такої особи залишку коштів на банківському рахунку, що відкритий на її ім`я, тобто наявність вкладу та статусу вкладника у особи. При цьому положення чинного законодавства не пов`язують визначення статусу вкладника банку та виникнення у нього права на отримання гарантованої суми відшкодування вкладу із походженням на відповідному вкладному (депозитному, поточному) рахунку коштів. 

16. За результатами перевірки, здійсненої відповідно до статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», виявляються правочини, які є нікчемними в силу приписів (на підставі) закону. При виявленні таких правочинів Фонд, його уповноважена особа Фонду чи банк не наділені повноваженнями визнавати або встановлювати правочини нікчемними.

17. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу чи рішення, оформленого повідомленням про нікчемність правочину, уповноваженої особи Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частина 2 статті 215 Цивільного кодексу України та частина 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб») незалежно від того, чи проведена передбачена частиною 2 статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів ПАТ «Авант-Банк» із затвердженням її результатів відповідною комісією. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Таке рішення є внутрішнім розпорядчим документом, прийнятим уповноваженою особою Фонду, що здійснює повноваження органу управління банку. 

18. Така позиція відображена у постановах Великої Палати Верховного Суду у справах № 910/12294/16 від 11 квітня 2018 року, № 910/24198/16 від 16 травня 2018 року, № 819/353/16 від 4 липня 2018 року, № 802/8351/16-а від 31 жовтня 2018 року.

19. Оскільки рішення про нікчемність правочинів є внутрішнім документом банку, який прийнято особою, що здійснює повноваження органу управління банку, таке рішення не створює жодних обов`язків для третіх осіб (у тому числі й контрагентів банку), тому не можуть порушуватися будь-які права таких осіб внаслідок його прийняття. Таким чином, права позивача у цій справі не можуть бути порушені внаслідок ухвалення внутрішнього документа банку, сфера застосування якого обмежується внутрішніми відносинами цього банку як юридичної особи.

20. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Об`єктом судового захисту є фактично порушені суб`єктивні права особи. 

21. Велика Палата Верховного Суду у постановах від 22 березня 2018 у справі                   № П/9901/135/18 (провадження № 11-70сап18), від  29 серпня 2019 року у справі             № 9901/56/19 (провадження № 11-166заі19) зазначила, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в більш ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

22. Отже, встановлена правова природа рішення суб`єкта владних повноважень  (повідомлення про нікчемність правочину) унеможливлює здійснення судового розгляду вимог щодо визнання  протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Авант-Банк» щодо винесення повідомлень про нікчемність правочинів в порядку статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а саме повідомлень від 25 лютого 2016 року № 881, № 883 та № 884, які не можуть бути розглянуті в судовому порядку.

23. Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією висловленою Верховним Судом у постанові від 28 листопада 2019 року у справі № 822/5803/15.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

24. Згідно зі статтею 354 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

25. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

26. Отже, рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі.

Керуючись статтями 238, 341, 345, 349, 354, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,  

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 жовтня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10 січня 2018 року  скасувати, а провадження у справі № 826/5604/16 закрити.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та  оскарженню не підлягає.  

Суддя-доповідач            Н.В.   Коваленко
судді                                                                                                                 Я.О.   Берназюк  
                                                                                                                 І.В.   Желєзний