ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року	Львів	Справа № 1.380.2019.003849 пров. № А/857/8389/20	

 Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючої судді                                                             Хобор Р.Б.,
суддів                                                                                 Затолочного В.С., Сеника Р.П.
з участю секретаря судового засідання                                  Чопко Ю.Т. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року, ухвалене суддею Коморним О.І. у м. Львові за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у справі № 1.380.2019.003849 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Львівській області до товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Інжинірінг» про застосування арешту коштів на рахунках,
                                                            В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить суд застосувати арешт коштів на рахунках товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Інжинірінг».
Позовні вимоги мотивовано тим, що 18.07.2019 року при виході на адресу відповідача, податковий орган вручив копію наказу про поновлення планової перевірки від 17.07.2019 року, яка призначена на основі наказу від 29.05.2019 року, згідно з планом-графіком на 2019 рік, та ознайомив відповідача із направленнями на перевірку, однак відповідач відмовив у допуску посадових осіб податкового органу до проведення перевірки.
Відмова у допуску посадових осіб податкового органу до проведення перевірки, відповідно до статті 94 Податкового кодексу України, є підставою для застосування адміністративного арешту коштів на рахунках платника податків. 
Тому позивач вважає цей позов обґрунтованим та підставним, просить його задовольнити.
Позиція відповідача зводиться до того, що позивач призначив планову перевірку незаконно, оскільки товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Інжинірінг» станом на прийняття наказу про призначення перевірки не було включене до плану-графіку на 2019 рік.
З цих підстав відповідач, на його думку, цілком правомірно не допустив посадових осіб податкового органу до проведення перевірки.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Стягнуто на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Інжиніринг» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області судові витрати на правничу допомогу у сумі 4500 грн.
Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив позивач, Головне управління ДПС у Львівській області, який просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, позивач зазначає те, що суд першої інстанції при прийнятті рішення порушив норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясував обставин справи. Позивач зазначає, що відмова у допуску посадових осіб податкового органу до проведення перевірки, відповідно до статті 94 Податкового кодексу України, є підставою для застосування адміністративного арешту коштів на рахунках платника податків. 
Заслухавши суддю – доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
29.05.2019 року Головне управління ДФС у Львівській області винесло наказ № 3261 «Про проведення документальної планової перевірки ТзОВ «Бізнес Інжиніринг» з 19.06.2019 року тривалістю 10 робочих днів.
20.06.2019 року Головне управління ДФС у Львівській області винесло наказ № 3779, на підставі якого перенесло з 20.06.2019 року термін проведення документальної планової виїзної перевірки ТзОВ «Бізнес Інжиніринг» до дати отримання від СУ ФР ГУ ДФС у Львівській області копій всіх вилучених документів або забезпечення доступу до них.
17.07.2019 року Головне управління ДФС у Львівській області винесло наказ № 4257 «Про поновлення перевірки», на підставі якого планову виїзну документальну перевірку ТзОВ «Бізнес Інжиніринг» поновлено з 18.07.2019 року.
18.07.2020 року, 19.07.2020 року та 22.07.2019 року при виході податкового органу за адресою відповідач, відповідач  не допустив посадових осіб податкового органу до проведення перевірки на підставі наказу Головного управління ДФС у Львівській області від 17.07.2019 року № 4257, про що посадові особи податкового органу склали відповідні акти.
У зв`язку з відмовою платника податків від допуску до проведення документальної планової виїзної перевірки контролюючий орган звернувся до суду з вимогою про застосування адміністративного арешту коштів на рахунках платника податків.
Приймаючи рішення у цій справі про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що законних підстав для проведення планової перевірки позивача не було, про що свідчить рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03.12.2019 року залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.03.2020 року, якими скасовано наказ Головного управління ДФС у Львівській області «Про проведення документальної планової перевірки ТзОВ «Бізнес Інжиніринг» № 3261 від 29.05.2020 року.
Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком з огляду на наступні обставини.
Підстави застосування адміністративного арешту майна та порядок його застосування визначені статтею 94 Податкового кодексу України.
Згідно з п. 94.1. ст. 94 Податкового кодексу України адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.
Відповідно до п. 94.2. ст. 94 Податкового кодексу України арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується одна з таких обставин:
- платник податків порушує правила відчуження майна, що перебуває у податковій заставі;
- фізична особа, яка має податковий борг, виїжджає за кордон;
- платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу;
- відсутні дозволи (ліцензії) на здійснення господарської діяльності, а також у разі відсутності реєстраторів розрахункових операцій, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку, крім випадків, визначених законодавством;
- відсутня реєстрація особи як платника податків у контролюючому органі, якщо така реєстрація є обов`язковою відповідно до цього Кодексу, або коли платник податків, що отримав податкове повідомлення або має податковий борг, вчиняє дії з переведення майна за межі України, його приховування або передачі іншим особам;
- платник податків відмовляється від проведення перевірки стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі;
- платник податків не допускає податкового керуючого до складення акта опису майна, яке передається в податкову заставу.
- платник податків (його посадові особи або особи, які здійснюють готівкові розрахунки та/або провадять діяльність, що підлягає ліцензуванню) відмовляється від проведення відповідно до вимог цього Кодексу інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів (зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки).
Відповідно до п. 94.3., п. 94.4. ст. 94 Податкового кодексу України арешт майна полягає у забороні платнику податків вчиняти щодо свого майна, яке підлягає арешту, дії, зазначені у пункті 94.5 цієї статті.
Арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.
Згідно з п.94.5 , п. 94.6 ст. 94 Податкового кодексу України арешт майна може бути повним або умовним.
Повним арештом майна визнається заборона платнику податків на реалізацію прав розпорядження або користування його майном. У цьому випадку ризик, пов`язаний із втратою функціональних чи споживчих якостей такого майна, покладається на орган, який прийняв рішення про таку заборону.
Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов`язковому попередньому отриманні дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.
Керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків.
Положеннями підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 Податкового кодексу України передбачено, що арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.
Законодавець чітко визначив, що однією із підстав для застосування адміністративного арешту майна, зокрема коштів на рахунках, є відмова платника податків від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.
Тобто, застосування адміністративного арешту з наведеної підстави можливе у разі, по-перше, відмови платника податків від допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення документальної перевірки, по-друге, наявність законних підстав для її проведення.
Отже, при вирішенні цієї категорії спорів суд повинен встановити факт недопуску посадових осіб податкового органу до проведення перевірки та оцінити законність підстав для проведення перевірки.
Суд першої інстанції встановив те, що документальна планова виїзна перевірка відповідача призначена на підставі наказу Головного управління ДФС у Львівській області № 3261 від 29.05.2019 року.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03.12.2019 року у справі № 1.380.2019.003736, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.03.2020 року визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДФС у Львівській області від 29.05.2019 року № 3261 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТзОВ «Бізнес Інжиніринг», а також визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДФС у Львівській області від 17.07.2019 року № 4257 «Про поновлення перевірки». 
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03.12.2019 року набрало законної сили 12.03.2020 року.
Частиною 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Оскільки накази, на підставі яких проводилася перевірка до якої відповідач не допустив, визнані судом протиправними та скасовані, апеляційний стверджує про відсутність законних підстав для проведення перевірки.
З огляду на це, підстави для застосування адміністративного арешту через недопуск до перевірки, за відсутності законних підстав для її проведення, відсутні.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та  такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.
Суд першої інстанції, на думку апеляційного суду. вірно визначився з розподілом судових витрат, а тому судові витрати новому розподілу не підлягають.
Керуючись ч. 4 ст. 229, ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
                                                 П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року в справі № 1.380.2019.003849 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	В. С. Затолочний 	
 	 	Р. П. Сеник  	
Повний текст постанови складений 29.09.2020 року