Справа № 357/704/20                                                                                Суддя в суді першої інст. - Шовкопляс О.П.
Провадження № 33/824/1422/2020                                                       Суддя-доповідач - Полосенко В.С.

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
вул. Солом`янська, 2-А, м. Київ, 03110, тел./факс (044) 284-15-77 
e-mail: inbox@kia.court.gov.ua, код ЄДРПОУ 42258617

 
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
     29 травня 2020 року                                                                                     м. Київ
 
            Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Полосенко В.С.
за участі:
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,
захисника - Жигальської Ю.Ю.,
розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Жигальської Ю.Ю., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 лютого 2020 року, якою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,-
 
В С Т А Н О В И В:
 
         Відповідно до постанови судді І-ї інстанції, 14.01.2020 р. близько 01 годин 20 хвилин гр. ОСОБА_1 був затриманий поліцейським взводу ТОР Батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква УПП в Київській області ДПП під час керування транспортним засобом «RENAULT KANGOO» державний номерний знак НОМЕР_1 в м. Біла Церква по вул. Леваневського 26, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога за адресою: м.Біла Церква, вул.В.Стуса 41 КНП БМ РБМЛ №4, результат позитивний, чим порушив п.2.9(а)Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1ст.130 КУпАП.
          Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 лютого 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Не погоджуючись із зазначеною постановою, захисник Жигальська Ю.Ю., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. 
 
Вказує, що постанова судді є передчасною, незаконною та необґрунтованою з огляду на те, що висновки суду ґрунтуються на неналежних та недопустимих доказах; обставини справи досліджені судом неповно, однобічно та упереджено, що призвело до порушення норм матеріального та процесуального права, принципів об`єктивності, справедливості та неупередженості судочинства, а також мало наслідком прийняття безпідставної по суті постанови.
Апелянт зазначає, що  13.01.2020 року о 20 годині 00 хвилин ОСОБА_1 прибув за адресою свого проживання: АДРЕСА_1 на транспортному засобі "RENAULT KANGOO» державний номерний знак НОМЕР_1 , де залишив його на майданчику для паркування біля вказаного будинку. В подальшому, він посварився з дружиною та вирішив випити алкогольні напої та заночувати в авто. Вказує, що ОСОБА_1 , знаходячись в автомобілі вживав алкогольні напої, однак ним не керував, транспортний засіб стояв з ввімкненим ручним гальмом та вимкненим двигуном. Потім він заснув в авто та був пробуджений працівниками поліції, які почали стукати у вікно автомобіля.
З відеозапису, долученого до матеріалів справи, неможливо встановити факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Під час його перегляду видно, що працівники поліції підійшли до автомобіля, що знаходився у нерухомому стані, фари та двигун вимкнені, а на початку відеозапису можна почути звук двигуна патрульного автомобіля, який після його переміщення припиняється.
Під час розгляду справи в суді І-ї інстанції, було переглянуто відеозапис, однак ОСОБА_1 не було надано можливості надати пояснення по суті пред`явленого обвинувачення. Він вину у вчиненому не визнає.
Зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом; в протоколі не зазначені ознаки алкогольного сп`яніння, встановлені Інструкцією, що були виявлені у ОСОБА_1 та стали підставою для проведення огляду; в матеріалах справи відсутні відомості про проведення огляду ОСОБА_1 на місці події, так само відомості про відмову від огляду або незгоду з результатами такого огляду. Крім того, до матеріалів справи працівниками поліції не додано доказів акредитації Лікарні №4 Міністерством охорони здоров`я та проходження тематичного удосконалення знань лікаря ОСОБА_2 .
Також ОСОБА_1 патрульними поліцейськими не було надано направлення для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я. За відсутності відповідного  направлення, передбаченого ч.6 ст.266 КУпАП та п.8 Р.ІІ Інструкції, вимога пройти огляд на стан сп`яніння у відповідному закладі здоров`я, є законодавчо необгрунтованою, висунутою без дотримання матеріально-правових та процесуальних норм Порядку, затвердженого Постановою КМУ №1103 від 17.12.2008 року.
 Сукупність вищенаведених обставин свідчить про відсутність достатніх підстав стверджувати про дотримання процедури направлення та проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , що передбачає наявність правових підстав визнати результати проведеного огляду недійсними на підставі ч.6 ст.266 КУпАП.
 Вказує, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 , відстороняли від керування автомобілем, хоча в розумінні вимог ст.266 КУпАП це є обов`язком патрульного поліцейського, а не його правом.
 
Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника, які підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи із наступного.
За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Висновок суду І-ї інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема: 
- протоколом серії БД № 291699 про адміністративне правопорушення від 14.01.2020 року, в якому зафіксовано факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння за кермом автомобіля;
- рапортом поліцейського патрульної поліції в м. Біла Церква УПП в Київській області ДПП А.Черномерця, за яким 14.01.2020 року о 01 годині 20 хвилин було зупинено автомобіль марки  «RENAULT KANGOO» державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , у якого виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: поведінка не відповідає обстановці, запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук. На пропозицію поліцейських пройти медичний огляд на визначення стану сп`яніння у медичному закладі ОСОБА_1 погодився.
-   висновком Комунального некомерційного підприємства Білоцерківської міської ради "Білоцерківська міська лікарня №4" щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №81 від 14.01.2020 року, згідно якого у ОСОБА_1 о 01 годині 45 хвилин 14.01.2020 року у присутності лікаря виявлено стан алкогольного сп`яніння;
-    інформацією, яка міститься на відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції, який фіксує обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.
Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про достатність вказаних доказів, оцінивши їх з точки зору належності та допустимості, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
Відповідно до п. 1.6. Інструкції  про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України від 09.09.2009 №406/666, огляд проводиться: уповноваженою особою Державтоінспекції МВС, патрульної служби МВС на   місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних  засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони  здоров`я. 
    Як вбачається з матеріалів справи, огляд було запропоновано водію транспортного засобу - ОСОБА_1 , оскільки щодо нього у працівників поліції були підстави вважати, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у медичному закладі Комунальне некомерційне підприємство Білоцерківської міської ради "Білоцерківська міська лікарня №4". 
     Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №81 від 14.01.2020 року,  у ОСОБА_1 о 01 годині 45 хвилин 14.01.2020 року у присутності лікаря виявлено стан алкогольного сп`яніння.
      Цей письмовий доказ беззаперечно підтверджує факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
     Натомість, захисник, посилаючись на відсутність підтвердження належної акредитації Комунального некомерційного підприємства Білоцерківської міської ради "Білоцерківська міська лікарня №4" та наявності у лікаря, який проводив огляд ОСОБА_1 на визначення стану сп`яніння, відповідних повноважень, не надала суду жодного доказу, який би спростовував результати огляду, вказані у висновку, та наявність у медичного закладу належних повноважень на його проведення.
      Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням досліджених доказів в їх сукупності, суддя І-ї інстанції дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
     Твердження захисника щодо проведення огляду на визначення стану сп`яніння з порушенням ст.266 КУпАП не може впливати на законність постанови та спростовувати порушення ОСОБА_1 вимог п.2.9 "а" ПДР України за наявності у справі вищевказаних належних та допустимих доказів, які узгоджуються між собою, та повністю підтверджують обставини вчинення  адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
 
            Суд критично ставиться до пояснень учасників апеляційного провадження про те, що 14.01.2020 року ОСОБА_1 не керував автомобілем, а лише знаходився в його салоні, вживаючи алкогольні напої, оскільки вони суперечать об`єктивним даним, встановленим місцевим судом та під час апеляційного розгляду даної справи, а також спростовуються наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами, дослідженими під час судового розгляду як в суді І-ї інстанції, так і під час розгляду апеляційної скарги.
            Крім того, таке твердження розцінюється апеляційним судом як спроба ОСОБА_1 знизити ступінь вини у скоєному та ухилитися від адміністративної відповідальності за допущене ним порушення ПДР України.
             Всупереч доводам апеляційної скарги, суддя І-ї інстанції надав належну та об`єктивну оцінку всім доказам у справі, а також всебічно, повно та об`єктивно врахував обставини події, дійшовши вірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п.2.9 "а" ПДР України.
    Крім того, апелянт не надав під час апеляційного розгляду жодного доказу, який би спростовував його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
  Інші доводи апелянта не ґрунтуються на матеріалах провадження, та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
              Достатніх доводів і належних доказів, які б спростовували правильність висновків судді щодо визнання винним та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП апеляційна скарга не містить.
         Порушень вимог закону при складенні протоколу про адміністративне правопорушення та під час розгляду справи місцевим судом, які можуть бути підставою для зміни або скасування постанови судді, апеляційний суд не вбачає.
         Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що постанова судді є законною та обґрунтованою, відсутні підстави для закриття провадження по справі, в зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.
     Керуючись ст. 294 КУпАП, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу адвоката Жигальської Ю.Ю., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 лютого 2020 року щодо  ОСОБА_1  за ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.
         Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.
   
Суддя                                                                                                      В.С. Полосенко