ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6040/20 Справа № 2-3758/11 	  	Суддя у 1-й інстанції - Зінченко  А. С. Суддя у 2-й інстанції - Демченко  Е. Л.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 рокуколегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

               головуючого - судді Демченко Е.Л.
               суддів – Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “УМ Факторинг” на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2020 року по справі за скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» на дії та бездіяльність державного виконавця Павлоградського МВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Зайцева Дмитра Вячеславовича, заінтересована особа - ОСОБА_1 ,-

в с т а н о в и л а:

       У червні 2019 року ТОВ «УМ Факторинг» звернулося до суду зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця Павлоградського МВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Зайцева Д.В.
       Вказували, що 08 жовтня 2012 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області видано виконавчий лист №2-3758/11 про примусове виконання рішення у справі за позовом ПАТ '"СК "Країна" до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу, відповідно до якого присуджено до стягнення сума збитку в розмірі 17 171 грн.71 коп. На підставі вищезгаданого виконавчого листа державним виконавцем відкрито виконавче провадження №56914194. На підставі договору факторингу права вимоги та заміну кредитора від 15 березня 2019 року, укладеного між ПАТ «СК «Країна» і ТОВ "УМ ФАКТОРИНГ", до них перейшло право вимоги по виконавчому листу №56914194. 
       Зазначали, що 16 червня 2019 року після отримання витягу про стан виконавчого провадження з автоматизованої системи виконавчого провадження Міністерства юстиції України, представнику ТОВ "УМ Факторинг" стало відомо, що державний виконавець не виконав жодного пункту примусового заходу, які встановлені ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», та інші. 
       Посилаючись на вказані обставини скаржник просив суд: визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Зайцева Д.В. по виконавчому провадженню №56914194,  стягнути з Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на користь ТОВ “УМ Факторинг” судові витрати по справі.
       Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2020 року в задоволенні скарги представника стягувача ТОВ «УМ Факторинг» адвоката – Макєєва В.М. на дії та бездіяльність державного виконавця Павлоградського МВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Зайцева Д.В. відмовлено.
       В апеляційній скарзі ТОВ “УМ Факторинг”, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просив скасувати ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2020 року та ухвалити нове рішення відповідно до якого задовольнити скаргу ТОВ “УМ Факторинг”.
       Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на наступне: скаржник не отримував жодного доказу, на який посилається суд; скарга була подана на бездіяльність, яка тривала в проміжок часу з 03 серпня 2018 року по 16 червня 2019 року; в матеріалах справи відсутні докази щодо вчинення дій; суд першої інстанції зазначив, що постановою державного виконавця від 04 вересня 2018 року накладено арешт на грошові кошти, які містяться на відкритих рахунках в банках, проте не дослідив чи була ця постанова відправлена до відповідного банку; суд першої інстанції не досліджував інших дій, на які посилався скаржник.
       Державним виконавцем Павлоградського МВ ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Зайцевим Д.В. надано відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на обґрунтованість ухвали місцевого суду, просив апеляційну скаргу ТОВ “УМ Факторинг” на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2020 року залишити без змін.
       Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
       Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, вона підлягає розгляду в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
       Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду.
       Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 січня 2012 року, по справі за позовом ПАТ «Страхова компанія «Країна» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку регресу, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Страхова компанія "Країна" збитки в порядку регресу в сумі 17 171 грн. 71 коп. та судові витрати в сумі 542 грн.
       На підставі вищезазначеного рішення 08 жовтня 2012 року видано виконавчий лист №2-3758-2011 та 03 серпня 2018 року постановою державного виконавця Зайцева Д.В. Павлоградського МВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження № 56914194.
       15 березня 2019 року між ПАТ "Страхова компанія "Країна" та ТОВ «УМ Факторинг» укладено договір факторингу. Відповідно до якого, ПАТ "Страхова компанія "Країна" відступило ТОВ «УМ Факторинг» право вимоги за кредитними договорами, рішеннями суду, виконавчими провадженнями до осіб відповідно до акту прийому-передачі, за яким ТОВ «УМ Факторинг» набуло право вимоги щодо боржника ОСОБА_1 .
       Ухвалою суду від 21 травня 2019 року замінено первісного стягувача ПАТ "Страхова компанія "Країна" його правонаступником - товариством з обмеженою відповідальністю "УМ Факторинг" у цивільній справі № 2-3758/11 за позовом ПАТ "Страхова компанія "Країна" до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку регресу. 
       Судом першої інстанції також встановлено, що згідно наданого для огляду в судовому засіданні оригіналу виконавчого провадження № 56914194 за період з 03 серпня 2018 року проведено ряд виконавчих дій.
       Постановою державного виконавця Павлоградського МРВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області від 04 вересня 2018 року накладено арешт на грошові кошти, які містяться на відкритих рахунках боржника.
       Постановою державного виконавця Павлоградського МРВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області від 04 вересня 2018 року накладено арешт на майно боржника.
       Постановою виконавця від 03 жовтня 2018 року оголошено у розшук майно боржника, автомобіль марки Dacia, модель Logan 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .
       03 липня 2019 року постановою державного виконавця замінено стягувача виконавчого провадження з ПАТ "Страхова компанія "Країна" на - ТОВ "УМ Факторинг".
       04 вересня 2019 року виконавцем винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження.
       Також державним виконавцем направлено ряд запитів щодо встановлення інформації про заставодержателя договору іпотеки, руху коштів та стану рахунків боржника в різних банківських установах, здійснювались виклики боржника та інше; направлено до суду подання про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортних документів; здійснено вихід за адресою проживання ОСОБА_1 , де встановлено, що боржник відсутній, транспортного засобу на подвір`ї не виявлено. 
       Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем було вчинено ряд дій, пов`язаних з примусовим виконанням даного рішення суду, що підтверджується наданими матеріалами виконавчого провадження, подана скарга є безпідставною, містить лише цитування норм чинного ЦПК України та Закону України "Про виконавче провадження" та є такою, що не підлягає задоволенню.
       Згідно ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
       Положеннями ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. 
       Відповідно до ч.1 та п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
       Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
       Вирішуючи справу, суд першої інстанції вірно встановив, що державний виконавець у ВП №56914194 вчиняв дії відповідно до вимог ч.1 та п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», підстави для задоволення скарги відсутні.
       Посилання апелянта на те, що скаржник не отримував жодного доказу, на який посилається суд, є безпідставними.
       Так, ч.1 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом. 
       Таким чином, після постановлення ухвали Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетрвської області від 21 травня 2019 року, якою замінено стягувача з ПАТ “Страхова компанія “Країна” на скаржника — ТОВ “УМ Факторинг”, останній, відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», мав право на ознайомлення з матеріалами спірного виконавчого провадження, повторне надіслання державним виконавцем документів правонаступнику після заміни сторони виконавчого провадження не передбачено Законом України «Про виконавче провадження».
       Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції зазначив, що постановою державного виконавця від 04 вересня 2018 року накладено арешт на грошові кошти, які містяться на відкритих рахунках в банках, проте не дослідив чи була ця постанова відправлена до відповідного банку є безпідставними.
       Так, з копій матеріалів виконавчого провадження вбачається, що у відповідь на постанову від 04 вересня 2018 року про арешт коштів ОСОБА_1 , АТ КБ “ПриватБанк” повідомив листом (а.с.145) державного виконавця про те, що згідно гл.9 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління НБУ №22 від 21 січня 2004 року, арешт накладений в розмірі 9 011 грн.39 коп., на рахунках відсутні кошти для виконання вказаної постанови.
       За таких обставин, посилання апелянта на не направлення банку постанови державним виконавцем від 04 вересня 2018 року про арешт коштів ОСОБА_1 , спростовуються матеріалами справи.
       Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що в апеляційній скарзі скаржник зауважує, що вважає бездіяльність державного виконавця такою, що не відповідає вимогам Закону України “Про виконавче провадження”, при цьому вважає, що державний виконавець допустив таку бездіяльність в період, яка тривала в проміжок часу з 03 серпня 2018 року по 16 червня 2019 року.
       Втім, матеріали справи свідчать про те, що первісний стягувач ПАТ “Страхова компанія “Країна” не оскаржувало дії та не визнавало протиправною бездіяльність державного виконавця за спірним виконавчим провадженням, усі дії, вчинені правопопередником до вступу правонаступника, обов`язкові для правонаступника так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив. 
       З матеріалів справи також вбачається, що питання про правонаступництво первісного стягувача ПАТ “Страхова компанія “Країна” та заміну стягувача у спірному виконавчому провадженні на ТОВ “УМ Факторинг” вирішено Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області 21 травня 2019 року, постанова про заміну сторони виконавчого провадження постановлена державним виконавцем Павлоградського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області 03 липня 2019 року.
       Таким чином, вимоги скаржника про визнання бездіяльності державного виконавця протиправною за період, коли стягувачем за спірним виконавчим провадженням було ПАТ “Страхова компанія “Країна”, є безпідставними.
       Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. 
       Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду від 24 лютого 2020 року постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, відтак підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги немає. 
       Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, – 

п о с т а н о в и л а:

       Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “УМ Факторинг” залишити без задоволення. 

       Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2020 року залишити без змін.

       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку  безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів. 

       Повний текст постанови складено 30 вересня 2020 року.

               Головуючий:                                                Демченко Е.Л.

               Судді:                                                        Куценко Т.Р.

                                                                               Макаров М.О.