П  О  С  Т  А  Н  О  В  А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
 
24 липня 2020 року	                                                    м. Київ	
 
Суддя Київського апеляційного суду Гладій С.В., за участі особи, стосовно якої складено протокол про адміністративні правопорушення - ОСОБА_1 та його захисника Бірюка М.М., розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу   ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 16 червня 2020 року стосовно
 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -
 
                                                           В С Т А Н О В И В:
 
            Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10.200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
 
Згідно з постановою суду, 23 березня 2020року о 08 год. 25 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем в м. Києві по Бориспільському шосе, з ознаками алкогольного сп`яніння: виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
            Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить скасувати постанову Дарницького районного суду м. Києва від 16 червня 2020 року, постановити нову, якою закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
             Вважає, що ознаки його наркотичного сп`яніння, вказані в протоколі про адміністративне правопорушення, працівниками поліції - надумані, оскільки він перебував в сонце захисниках окулярах, а працівники поліції - не є медичними працівниками в галузі наркології, які б з впевненістю могли виявити такі ознаки.
            Крім того, як зазначає ОСОБА_1 , огляд його на стан наркотичного сп`яніння, від якого до того ж він не відмовлявся, на його переконання, мав бути проведений працівниками поліції на місці його зупинки, що передбачено положеннями Інструкції, разом з цим працівниками поліції цього зроблено не було; в матеріалах провадження відсутнє направлення для огляду на стан сп`яніння, що також свідчить про порушення працівниками поліції вимог закону; під час складання протоколу не були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що свідчить про порушення його прав; в протоколі про адміністративне правопорушення відсутня інформація щодо місця проживання свідків тощо.
            Отже, як підсумовує ОСОБА_1 , все в сукупності дає підстави для висновку, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та в його інтересах захисника Бірюка М.М. на підтримку доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та відеозапис зазначених подій, перевіривши доводи апеляційної скарги, слід дійти до наступних висновків.
 
            Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, як указано в          ст. 294 КУпАП.
 
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
 
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення  справи.
 
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
 
            Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
 
Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання       ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан  наркотичного сп`яніння, всупереч нормі п. 2.5 Правил дорожнього руху - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст.ст. 283, 284 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення          ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
 
            Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18     № 533376 від 23 березня 2020 року, в означений день, о 09 год. 25 хв. в м. Києві, Бориспільське шосе, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Opel Movano», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість, зіниці очей не реагують на світо. Від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1).
 
            Відповідно до вказаного протоколу, ОСОБА_1 в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначив: «З правами не ознайомлений», хоча дане твердження спростовується переглянутим відеозаписом досліджуваних подій, відповідно до якого після складання вказаного протоколу за категоричної відмови ОСОБА_1 від проходження огляду для визначення стану наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога за адресою: м. Київ,  вул. П.Запорожця, 20, останньому вголос повністю був зачитаний вказаний протокол, із змістовним роз`ясненням його прав, передбачених ст. 63 Конституції України та положення ст. 268 КУпАП.
            
            В матеріалах провадження наявні пояснення свідків ОСОБА_2 та         ОСОБА_3 від 23 березня 2020 року (а.с. 2), що підтверджують відмову  ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі.
 
            Доводи апеляційної скарги в частині того, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутня інформація щодо місця проживання свідків, ніяким чином не може свідчити про порушення працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП, оскільки ідентифікація свідків, як-то: їх анкетні дані, місце мешкання та номери телефонних зв`язків в повній мірі відображена в їх поясненнях, відібраних на те уповноваженою особою - поліцейським роти № 1 батальйону № 2 полку № 2 УПП в м. Києві ДПП рядовим поліції Мошківським Є.А.
 
            Слід зазначити і про те, що доводи   ОСОБА_1 , що в матеріалах справи відсутні достатні та переконливі докази, зібрані в передбаченому  ст. 266 КУпАП порядку, які б свідчили про наявність його вини у вчиненні правопорушення, - є безпідставними, з огляду  на те, що поліцейськими не був порушений порядок проведення огляду осіб, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані наркотичного сп`яніння, оскільки такий огляд проводиться тільки у визначеній медичній установі шляхом відібрання певних біологічних зразків з послідуючим їх дослідженням, а не на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, у тому числі і за допомогою приладу "Драгер", який може встановлювати перебування особи тільки в стані алкогольного сп`яніння. 
 
Така процедура огляду водіїв, визначена п. 3 "Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння  або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду", що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, зі змінами, п. 6 Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я від 09 листопада 2015 року за  1452/735, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за                        № 1412/27858, які найшли своє відображення і в "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі", затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року за № 1395, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 10 листопад 2015 року  за № 1408/27853, не суперечить вимогам ст. 266 КУпАП.
 
За наведеним, в сукупності, суд першої інстанції прийшов до ґрунтовного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.5  Правил дорожнього руху.
 
            При цьому, доводи ОСОБА_1 про те, що він не перебував в стані наркотичного сп`яніння - не впливають на висновки суду, оскільки, відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти у встановленому порядку медичний огляд для визначення стану впливу наркотичних речовин тільки у визначеному закладі охорони здоров`я. 
 
            Що стосується відсутності в матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу до медичного закладу охорони здоров`я, то цей довід апеляційної скарги - є неспроможним, з урахуванням того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду для визначення стану наркотичного сп`яніння в присутності двох свідків.
 
            Не можна вважати допустимим доказом, наданим в суді апеляційної інстанції стороною захисту, самостійне проходження ОСОБА_1 медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у лікаря Товариства з обмеженою відповідальністю «Медична лабораторія» 24 березня 2020 року, оскільки  відповідно до  п. 1 розділу ІІІ Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, та наказу Департаменту охорони здоров`я КМДА від 30 травня 2016 року за № 236 "Про затвердження закладу охорони здоров`я, якому надається право на проведення огляду водії транспортних засобів з метою виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", такий огляд проводиться виключно Київською міською наркологічною клінічною лікарнею "Соціотерапія", за наступними адресами:   вул. Електриків, 26; вул. Котельнікова, 95; вул. Пимоненка, 10; пр.-т С.Бандери, 19; вул. Ентузіастів, 49, вул. П.Запорожця, 20 - з розташуванням у місті Києві, і до даного переліку не відноситься Товариство з обмеженою відповідальністю «Медична лабораторія», яка не має право на проведення відповідного огляду.
            Слід зауважити і те, що в даному випадку ОСОБА_1 не були дотримані вимоги ч. 4 ст. 266 КУпАП, якими регламентовано, що огляд у закладі здоров`я та складання висновку за результатами такого огляду проводиться в присутності поліцейського.
 
У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Законом України від 07 липня 2016 року № 1446-VIII посилена відповідальність за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
 
А тому, притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння буде сприяти досягненню основної мети - виховання правопорушника, а також запобігання вчиненню ним нових правопорушень. 
 
            З урахуванням викладеного, порушень норм матеріального або процесуального права, які були б підставою для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції, під час апеляційного перегляду справи - не встановлено.
            
За наведеним, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
 
Разом з тим, за результатами розгляду справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне рекомендувати суду першої інстанції виправити описку в постанові щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та про його відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
 
При цьому допущена судом описка в постанові, за правильно встановлених фактичних обставин вчиненого адміністративного правопорушення, не ставить під сумнів законність та обґрунтованість притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
Керуючись ст. 294 КУпАП, - 
 
П О С Т А Н О В И В:
 
            Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 16 червня 2020 року, якою  ОСОБА_1  визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10.200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік - залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.
 
            Рекомендувати суду першої інстанції виправити описку, допущену в постанові щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та про відмову від проходження такого огляду. 
 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

 
 
       Суддя Київського апеляційного суду                                                            С.В.Гладій