УХВАЛА

30 вересня 2020 року 
Київ
справа №338/846/16-а
адміністративне провадження №Зв/9901/27/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді Желєзного І.В.,
суддів: Берназюка Я.О., Коваленко Н.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Вищого адміністративного суду України у складі колегії суддів: головуючої судді Калашнікової О.В., суддів: Горбатюка С.А., Єрьоміна С.А. від 10 жовтня 2017 року у справі №338/846/16-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області (Головного управління Пенсійного фонду України  у Івано-Франківській області) про перерахунок пенсії,
ВСТАНОВИВ:
РУХ СПРАВИ:
1. У серпні 2016 року ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до Богородчанського районного суду Івано-Франківської області з позовом до управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області (Головного управління Пенсійного фонду України  у Івано-Франківській області, далі також - відповідач), в якому просив визнати протиправною відмову відповідача у перерахунку розміру пенсії та зобов`язати управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області провести перерахунок та виплату призначеної позивачу пенсії, з урахуванням фактично отриманих сум пенсії за вислугу років у зв`язку із підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 року №1013 та відповідно до вимог статті 50-1 Закону України „Про прокуратуру" в редакції, що діяла на час призначення пенсії, без обмеження її максимального розміру, виходячи із 90 відсотків місячного заробітку та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати суми пенсії починаючи з 1 січня 2016 року.
2. Постановою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від        29 серпня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2016 року, позовні вимоги задоволено.
3. Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, внесені Законом № 3668-VІ зміни до статті 50-1 Закону України „Про прокуратуру" щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону України „Про прокуратуру", які змін у зв`язку із прийняттям Закону № 3668-VІ не зазнали.
4. Постановою Вищого адміністративного суду України від 10 жовтня 2017 року постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від                29 серпня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2016 року скасовано, та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні.
5. Відмовляючи у задоволенні позову, Вищий адміністративний суд України виходив із того, що станом на дату звернення позивача із заявою про перерахунок його пенсії за вислугу років положення статті 50-1 (крім частин третьої, четвертої, шостої, одинадцятої) Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 №1789-XII (далі - Закон №1789-XII) втратили чинність згідно з Законом України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII (далі - Закон №1697-VII). Визначення умов і порядку перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури, за Законом №1697-VII віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України.
Відсутність затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури (як було передбачено частиною 18 статті 50-1 Закону №1789-XII, а потім - частиною 20 статті 86 Закону №1697-VII) зумовило неможливість проведення відповідачем відповідного перерахунку.
За відсутності нормативного регулювання відносин щодо умов і підстав для перерахунку пенсій (зокрема, у зв`язку зі збільшенням розміру заробітної плати) працівників прокуратури підстав для такого перерахунку немає. Тому відповідач, відмовляючи позивачу у перерахунку пенсії з підстав, про які зазначено вище, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли помилкового висновку, що за відсутності постанови уряду про порядок перерахунку пенсій, до правовідносин в цій сфері слід застосовувати положення частини тринадцятої і вісімнадцятої статті 50-1 Закону №1789-XII (які втратили чинність згідно із Законом №1697-VII).
6. 13 січня 2020 року до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд вищезазначеної постанови Вищого адміністративного суду України за виключними обставинами, з підстави, передбаченої пунктом 1 частини п`ятої статті 361 КАС України.
7. Обґрунтовуючи наявність підстави для звернення із заявою про перегляд постанови Вищого адміністративного суду України від 10 жовтня 2017 року у справі №338/846/16-а за виключними обставинами, заявник посилається на рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року №7-р (ІІ)/2019 у справі               № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19), у зв`язку із чим просить скасувати таку та залишити в силі постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від     29 серпня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2016 року.
8. Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року №7-р (ІІ)/2019 у справі № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону    №1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.
9. Ухвалою від 20 січня 2020 року Верховний Суд відкрив провадження за вказаною заявою. 
10. 11 лютого 2020 року до Верховного Суду надійшов відзив відповідача на заяву про перегляд постанови Вищого адміністративного суду України від 10 жовтня 2017 року у зв`язку з виключними обставинами, у якому просить відмовити у її задоволенні.
11. Розглянувши заяву ОСОБА_1 , якою він обґрунтовує наявність підстав для перегляду за виключними обставинами постанови Вищого адміністративного суду України від 10 жовтня 2017 року у справі №338/846/16-а, колегія суддів виходить із такого.
12. Відповідно до частини першої статті 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.
13. В адміністративному судочинстві перегляд судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати обставину (підставу), яка виникла пізніше ухвалення судового рішення. Тобто, перегляд справи у зв`язку з виключними обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням підстав, які виникли після ухвалення судового рішення.
14. Відповідно до частини п`ятої статті 361 КАС України підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є:
1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане;
2) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено судове рішення;
3) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні цієї справи судом.
15. Частиною шостою статті 361 КАС України передбачено, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.
16. Відповідно до частин першої та другої статті 365 КАС України заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною 2, пунктами 1, 2 частини 5 статті 361 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення. Заява про перегляд судових рішень судів апеляційної і касаційної інстанцій з підстав, зазначених у частині 1 цієї статті, якими змінено або скасовано судове рішення, подається до суду тієї інстанції, яким змінено або ухвалено нове судове рішення.
17. Частиною четвертою статті 368 КАС України встановлено, що за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може:
1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;
2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення;
3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.
18. В якості підстав для перегляду судового рішення за виключними обставинами заявник зазначає про прийняття рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року №7-р (ІІ)/2019 у справі № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19), яким було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону № 1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.
19. Частиною 1 статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» передбачено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
20. Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.
21. Як слідує із резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від       13 грудня 2019 року №7-р (ІІ)/2019 положення частини двадцятої статті 86 Закону №1697-VII зі змінами, визнано неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Установлено такий порядок виконання цього Рішення:
- частина двадцята статті 86 Закону №1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;
- частина двадцята статті 86 Закону №1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції:
« 20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».
22. Тобто, відповідно до статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» положення частини двадцятої статті 86 Закону №1697-VII зі змінами, визнано неконституційним, втратило чинність та, відповідно, не підлягає застосуванню з        13 грудня 2019 року - з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення №7-р (ІІ)/2019 у справі № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19), що також прямо встановлено даним рішенням.
23. Водночас, предметом розгляду у справі, яка переглядається були правовідносини, що виникли до ухвалення рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року №7-р (ІІ)/2019 у справі № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19).
24. Враховуючи, що на час виникнення спірних відносин у цій справі законодавством про пенсійне забезпечення працівників прокуратури визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій було покладено на Кабінет Міністрів України, то відсутні підстави для задоволення заяви про перегляд за виключними обставинами постанови Вищого адміністративного суду України від 10 жовтня 2017 року у справі №338/846/16-а, оскільки позивач у цій справі просив відповідача здійснити перерахунок пенсії за вислугою років в розмірі 90 відсотків від суми місячного заробітку коли закон про право, форми і види пенсійного забезпечення не передбачав підстав, умов та порядку перерахунку пенсії у зв`язку із підвищенням заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури.
25. Таким чином, з огляду на відсутність ретроспективної дії рішення Конституційного Суду України, яке, на думку заявника, є підставою для перегляду за виключними обставинами постанови Вищого адміністративного суду України від 10 жовтня 2017 року та задоволення позивних вимог у цій справі, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви позивача про перегляд за виключними обставинами постанови Вищого адміністративного суду України від 10 жовтня 2017 року у справі №338/846/16-а.
26. До того ж, колегія суддів зауважує, що продовження існування стану порушення прав чи інтересів позивача й після ухвалення рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року №7-р (ІІ)/2019 у справі № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19) може бути підставою для звернення до суду з відповідним позовом задля їх захисту.
27. Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
28. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
29. Так, колегія суддів приймає до уваги висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішеннях від 28 листопада 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії» та від 24 липня 2003 року у справі «Рябих проти Росії», відповідно до яких одним з основоположних аспектів принципу верховенства права є юридична визначеність, яка передбачає, що в разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, яке набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.
30. Окрім цього, Європейський суд з прав людини зазначав, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 3 квітня 2008 року).
31. Крім того, із змісту імперативних приписів пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України слідує, що встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи може бути підставою для перегляду рішення за виключними обставинами виключно, якщо рішення суду ще не виконане.
32. У випадку, що є предметом дослідження, рішення не може вважатись невиконаним в контексті приписів пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України, оскільки є рішенням, що набрало законної сили, яким у задоволенні позову відмовлено та не передбачає примусового виконання.
33. Аналогічний правовий висновок у подібних правовідносинах викладено у постановах Верховного Суду від 11 червня 2020 року у справі №711/6019/16-а, від      16 червня 2020 року у справі №825/506/18 та від 23 липня 2020 року у справі №703/4523/16-а.
34. Відповідно до частини першої статті 369 КАС України у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.
Керуючись статтями 368, 369 КАС України, Верховний Суд 
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Вищого адміністративного суду України від       10 жовтня 2017 року у справі №339/846/16-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області (Головного управління Пенсійного фонду України  у Івано-Франківській області) про перерахунок пенсії.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                      І.В. Желєзний
Судді:                                                                                          Я.О.Берназюк
                                                                                          Н.В. Коваленко