Справа № 163/336/20  Провадження №33/802/471/20 	Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С. 	
Категорія: ч.6 ст.481 МК України	Доповідач: Денісов  В. П.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2020 року                                                                 місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю представника митниці Пікалюка М.С . , захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Солопа В.П., 
розглянувши апеляційну скаргу захисника Солопа В.П. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 10.06.2020 щодо ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Даною постановою судді громадянин Республіки Польща ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, і накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 000 (сто сімдесят тисяч) гривень.
Провадження в справах про порушення митних правил за протоколами Волинської митниці № 0101/20500/20, № 0102/20500/20 закрито за відсутністю в діях ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) складу правопорушень, передбачених ч.6 ст.481 МК України.
Стягнуто з ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) в користь держави 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок судового збору.
Оскаржуваною постановою судді ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) визнаний в тому, що він 19.06.2015 через митний пост "Угринів" Львівської митниці ДФС увіз автомобіль "Мерседес-Бенц", польський номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , в режимі тимчасового ввезення в Україну на строк до 09.07.2015 перевищив строк тимчасового ввезення цього транспортного засобу особистого користування більше ніж на 30 діб, що виявлено 22.01.2020 в пункті пропуску "Устилуг" митного поста "Володимир-Волинський" Волинської митниці Держмитслужби, чим вчинив правопорушення, передбачене за ч.6 ст.481 МК України.
У поданій апеляційній скарзі захисник просить постанову судді щодо  ОСОБА_1  скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях останнього події і складу адміністративного правопорушення. Вважає постанову судді незаконною та необґрунтованою. Стверджує, що належні і допустимі докази, які підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, в матеріалах справи відсутні. Крім того, звертає увагу, що санкція ст. 481 МК України, починаючи з 19.06.2015 змінювалась, мала інші частини. Оскільки ч.6 ст. 481 МК України передбачає відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більш ніж на 30 днів, а також втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування, то дана норма не має зворотної дії в часі. Беручи до уваги те, що ч.6 ст. 481 МК України набула чинності 22.08.2019, ОСОБА_1 не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за вказаною статтею, оскільки згідно ст. 58 Конституції України ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавались законом як правопорушення. 
Заслухавши в судовому засіданні пояснення захисника Солопа В.П., який підтримував свою апеляційну скаргу і просив скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, представника митниці Пікалюка М.С., який заперечував доводи апеляційної скарги та просив залишити постанову судді без зміни, перевіривши доводи скарги та вивчивши матеріали справи, доходжу висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Висновки судді про доведеність вини  ОСОБА_1  у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку та належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності. 
Винуватість ОСОБА_1  у вчиненні передбаченого ч.6 ст.481 МК України правопорушення відповідно до змісту протоколу № 0100/20500/20 повністю стверджена матеріалами справи: протоколом про порушення митних правил, витягом з модуля "Диспетчер зони митного контролю та Пасажирського пункту пропуску" програмного комплексу АСМО "Інспектор", письмовими поясненнями ОСОБА_1 , службовою запискою, інформацією Галицької митниці Держмитслужби.
Згідно з ст.103 МК України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.
Відповідно до ч.1 ст.380 МК України тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів.
Відповідно до ч.1 ст.460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, … не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.
Отже, обставин, що об`єктивно та відповідно до закону перешкоджали б йому виконати зобов`язання реекспорту транспортного засобу, ОСОБА_1 не навів.
Зазначене свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.6 ст.481 МК України правопорушення і відсутність підстав для звільнення його від відповідальності.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ч.6 ст. 481 МК України набула чинності 22.08.2019, і ОСОБА_1 не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за вказаною статтею, були предметом розгляду в місцевому суді і правильно визнані необґрунтованими.
Закон від 08.11.2018 № 2612-VIII опублікований в газеті "Голос України" 24.11.2018 і набрав чинності з наступного дня. При цьому зміни до ст.481 МК України вступали в дію через 180 днів з дня, наступного за днем опублікування.
Законом від 16.05.2019 № 2725-VIII строк набрання чинності таких змін збільшено до 270 днів, тому редакція ч.6 ст.481 МК України є чинною з 22.08.2019.
Строк зворотного вивезення транспортного засобу за обставинами цієї справи збіг 19.06.2016, а з 20.06.2016 почалась бездіяльність ОСОБА_1 щодо виконання обов`язку вивезення автомобіля за межі митної території України, яка тим самим утворює триваюче правопорушення.
Моментом закінчення триваючого правопорушення є його припинення винною особою або виявлення компетентним органом.
На момент свого початку протиправна бездіяльність строком понад 10 діб тягнула відповідальність за редакцією ч.3 ст.481 МК України, яка передбачала стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Незважаючи на прийняття і набрання чинності законом, який диференціював перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів і посилював відповідальність в залежності від конкретного строку перевищення, ОСОБА_1 до часу складення протоколу 22.01.2020 своє зобов`язання не виконав і продовжував протиправну бездіяльність.
Отже, триваюче правопорушення, вчинене ОСОБА_1 було виявлено 22.01.2020 і таким чином вказана дата є моментом закінчення триваючого правопорушення.
Отже, місцевий суд дійшов правильного висновку, що вчинене ОСОБА_1 триваюче правопорушення, яке виявлене на час дії нового закону, слід кваліфікувати за ч.6 ст.481 МК України.
Враховуючи доведеність вини порушника, передбачену законом санкцію та відсутність відомостей про місцезнаходження транспортного засобу, стягнення на ОСОБА_1 правильно накладено у вигляді штрафу в розмірі 10 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 000 (сто сімдесят тисяч) гривень.
Таким чином, постанова судді є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі захисника, апеляційний суд не знаходить.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Солопа В.П. в інтересах ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 10.06.2020 щодо  ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) -  без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського 
апеляційного суду                                                        В.П. Денісов