П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/616/20 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Польовий О.Л.  
Суддя-доповідач -  Ватаманюк Р.В.   
22 липня 2020 року
м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Ватаманюка Р.В. 
суддів:  Драчук Т. О.  Полотнянка Ю.П. ,  

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 березня 2020 року  (прийняте у м. Хмельницькому) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 

В С Т А Н О В И В :

позивач 03.02.2020 звернувся із позовом до Хмельницького окружного адміністративного суду  в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 15.03.2019 №37 про відмову у призначенні пенсії та зобов`язати відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 23.03.2020 позов задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 15.03.2019 №37 про відмову у призначенні пенсії.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 18.11.1991 по 31.10.2001 до пільгового стажу.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV з 24.12.2018.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 840,80 грн судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано того, що до трудової книжки позивачу було внесено виправлення,  а посада, яку займала позивач не була передбачена списком №2, тому період роботи з 18.11.1991 по 21.05.1997 не зарахований до пільгового стажу роботи. Також вказує на відсутність нарахування заробітної плати за період з 01.06.1995 по 30.06.1995. Крім того, відповідач вказує на пропуск позивачем строку звернення до суду з даним позовом.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу вказавши, що нею до пенсійного фонду подано уточнюючу довідку та виписку із особового рахунку де засвідчено про отримання нею заробітної плати саме як оправник-чистильник, зайнятим оправленням сухим способом. При цьому, саме на підставі бухгалтерських документів їй видано уточнюючу довідку.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлені та неоспорені  сторонами такі обставини. 
13.03.2019 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України" Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV.
15.03.2019 рішенням №37 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області відмовило позивачці у призначенні пенсії на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.
21.11.2019 листом №26858/Ш-11 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомило позивачку про прийняте рішення. Зазначило, що період роботи з 18.11.1991 по 21.05.1997 не зарахований до пільгового стажу, оскільки посада оправника сухим способом не передбачена списком №2.
Вважаючи спірне рішення протиправним, позивачка звернулась до суду з даним позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення  суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки  позивачка досягла пенсійного віку 52 роки, то необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV з 24.12.2018.
Апеляційний суд погоджується з  висновками суду першої інстанції за такими доводами.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі – Закон № 1058-IV) на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними 52 років - з 01.10.1966 по 31.03.1967.
Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461, передбачена посада оправника-чистильника, зайнятого оправленням сухим способом.
Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII   (далі – Закон №1788-XII) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.
Пунктом 20 Порядку №637 передбачено, що уточнюючі довідки підприємств або організацій для підтвердження спеціального трудового стажу, приймаються у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років.
Згідно записів трудової книжки БТ-ІІ №0407166 ОСОБА_1 у період з 18.11.1991 по 21.05.1997 працювала на посаді оправником-чистильником сухим способом у ВАТ "Полонський фарфоровий завод". 
Згідно з довідкою ВАТ "Полонський фарфоровий завод" про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки та відповідних записів у ній, уточнюючою довідкою ВАТ "Полонський фарфоровий завод" ОСОБА_1 у період з 18.11.1991 по 31.10.2001 працювала на посаді оправник-чистильник, зайнятий оправленням сухим способом.
Відповідно до архівної довідки Районного трудового архіву Полонської районної ради від 04.01.2017 №12 професія позивачки зазначена з 1991 року по 1997 рік – оправник-чистильник сухим способом 4 р.
Таким чином, судом першої інстанції вірно вказано, що надані документи підтверджують право позивачки на врахування періоду роботи з 18.11.1991 по 31.10.2001 до пільгового стажу.
Стосовно доводів апелянта про те, що слово "чистильник" дописане в трудовій книжці БТІІ №0407166 суд зазначає наступне.
Відповідно п.4 постанови Кабінету міністрів України "Про трудові книжки працівників" № 301 від 27.04.1993 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.
За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Таким чином, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.
В свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17.
Також Верховний Суд у постановах від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а та від 04.09.2018 у справі № 423/1881/17 висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а.
Стосовно посилань скаржника на відсутність підстав для зарахування періоду роботи з 01.06.1995 по 30.06.1995 оскільки відсутнє нарахування заробітної плати суд зазначає таке.
Відповідно до положень статті 101 Закону України №1788-ХІІ органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Таким чином, саме відповідач наділений правом вимагати відповідні документи від підприємств, зокрема, щодо нарахування заробітної плати. 
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що підставою для відмови у призначенні пенсії було те, що посада оправника сухим способом не передбачена Списками.
Однак, як зазначалось вище, записами у трудовій книжці та довідками позивача підтверджується, що у період з 18.11.1991 по 21.05.1997 вона працювала на посаді оправником-чистильником сухим способом у ВАТ "Полонський фарфоровий завод".
Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461, передбачена посада оправника-чистильника, зайнятого оправленням сухим способом.
Крім того, відповідно до Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Водночас, згідно наказу орендного підприємства "Полонський фарфоровий завод" від 22.05.1997 №103 про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права робітників на пільгове пенсійне забезпечення по Списку №2 та компенсації за шкідливі умови праці, професію оправника – чистильника, зайнятого оправленням сухим способом слід рахувати пільговою на пенсійне забезпечення згідно Списку №2 з шкідливими умовами праці.
Отже, з наведеного слідує, що посада оправника-чистильника, зайнятого оправленням сухим способом на якій перебував позивач передбачена Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах та за результатами атестації робочих місць є пільговою на пенсійне забезпечення згідно Списку №2 з шкідливими умовами праці.
Стосовно доводів відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду колегія суддів зазначає, що у позові позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення пенсійного органу № 37 від 15.03.2019 про відмову у призначенні пенсії.
Частиною 2 ст. 122 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
При цьому, з матеріалів справи вбачається, що спірне рішення позивачем отримано 24.09.2019 та 31.01.2020 через відділення поштового зв`язку подано до суду позов. 
Таким чином, позивачем не пропущено строку звернення до суду, що також було встановлено судом першої інстанції в ухвалі від 21.02.2020, а тому, такі доводи скаржника є безпідставиними.
На підставі викладеного колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що  спірний період з 18.11.1991 по 31.10.2001 підлягає зарахування до пільгового стажу позивача за Списком № 2, а тому рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії є протиправним та підлягає скасуванню у зв`язку з чим Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області необхідно зобов`язати призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV.
За таких обставин, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції  в повній мірі  надав оцінку усім вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, у зв`язку із чим, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому  колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 березня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
          
Головуючий	 	 	Ватаманюк Р.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Драчук Т. О.    Полотнянко Ю.П.