ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/1738/16-ц  Номер провадження 22-ц/814/877/20	Головуючий у 1-й інстанції Васильєва Л.М.  Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2020 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Головуючого судді: Бутенко С.Б.
Суддів: Прядкіної О.В.,Обідіної О.І.
за участю секретаря: Кальник А.М.
розглянув в м. Полтаві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Правекс – Банк»
на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 26 червня 2020 року у складі судді Васильєвої Л.М.
у цивільній справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи за межі України,
в с т а н о в и в:
В червні 2020 року приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник В.Л. звернувся до Київського районного суду м. Полтави з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України. 
Подання мотивоване тим, що на виконанні приватного виконавця перебуває виконавче провадження № 60655518 з примусового виконання виконавчого листа № 552/1738/16-ц від 15.09.2016 року, виданого Київським районним судом м. Полтави про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Правекс Банк» заборгованості за кредитним договором № 3365-001/08Ф від 11.09.2008 року у розмірі 53 823 дол. США. 
Виконавцем у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» 20.11.2019 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, про що повідомлено боржника у визначеному законодавством порядку шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення, яке отримане боржником особисто 27.11.2019 року.
20.11.2019 року постановою приватного виконавця накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 . 
Будучи обізнаним про відкриття виконавчого провадження та наявність боргу, боржник ОСОБА_1 продовжує свідомо ігнорувати законні вимоги приватного виконавця, у порушення вимог пункту 3 частини п`ятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» боржником не було надано декларацію про доходи та майно, зокрема, про майно, яким він володіє спільного з іншими особами, про рахунки в банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб.
Посилаючись на свідому бездіяльність ОСОБА_1 , що свідчить про ухилення від виконання судового рішення, виконавець просив тимчасово обмежити боржника у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань. 
Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 26 червня 2020 року у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. відмовлено.
Ухвала суду мотивована необґрунтованістю подання приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. 
Не погодившись з вказаною ухвалою, представник стягувача - АТ «Правекс Банк» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить вказану ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити подання приватного виконавця.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що боржником умисно не вчиняється жодних дій, спрямованих на виконання рішення суду та хоча б часткове погашення заборгованості перед АТ «Правекс Банк», натомість він активно перетинає державний кордон України з невідомою метою, на що витрачає значні кошти. Приватним виконавцем вжито всіх можливих та необхідних заходів, спрямованих на виконання судового рішення, але рішення залишається невиконаним внаслідок недобросовісної поведінки боржника, ігнорування ним законних вимог приватного виконавця та вчинення дій (бездіяльності), які спрямовані на ухилення від виконання рішення. Такі обставини безпідставно не взяті до уваги судом першої інстанції, що призвело до неправильного вирішення справи та постановлення незаконної ухвали. 
Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги та подання приватного виконавця, виходячи з наступного.
Частинами першою, другою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (пункти 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України).
По справі встановлено, що на примусовому виконанні у приватного виконавця Скрипника В.Л. перебуває виконавче провадження № 60655518 з примусового виконання виконавчого листа № 552/1738/16-ц від 15.09.2016 року, виданого Київським районним судом м. Полтави про солідарне стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Правекс Банк» заборгованості за кредитним договором № 3365-001/08Ф від 11.09.2008 року у розмірі 53 823 долари США, що по курсу НБУ станом на час розгляду справи становило 1 345 693,41 грн. 
Рішення Київського районного суду м. Полтави від 09 червня 2016 року у справі за позовом ПАТ КБ «Правекс-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за яким видано виконавчий лист № 552/1738/16-ц від 15.09.2016 року про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вказаної заборгованості, набрало законної сили 02 серпня 2016 року та було пред`явлено стягувачем до примусового виконання. 
Постановою приватного виконавця Скрипника В.Л. від 20 листопада 2019 року відкрито виконавче провадження № 60655518, зобов`язано боржника подати декларацію про доходи і майно та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Того ж дня виконавцем накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржникові, у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів у розмірі 59 205,30 доларів США та 256 грн.
Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення копії постанов виконавця одержано ОСОБА_1 27.11.2019 р., проте рішення до цього часу ним не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій, спрямованих на виконання зобов`язання, не здійснено. 
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. 
Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.
Відмовляючи у задоволенні подання приватного виконавця Скрипника В.Л. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, суд першої інстанції виходив з того, що ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 04 лютого 2020 року аналогічне подання приватного виконавця було задоволено та обмежено боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон, проте, постановою Полтавського апеляційного суду від 06 квітня 2020 року ухвалу районного суду скасовано та відмовлено у задоволенні подання. При повторному зверненні приватним виконавцем Скрипником В.Л. не наведено нових обґрунтованих підстав для задоволення подання.
Колегія суддів апеляційного суду таки висновки суду першої інстанції не може визнати обґрунтованими та такими, що відповідають нормам матеріального і процесуального права, оскільки судом не було дано належної оцінки поведінці боржника, що саме і має правове значення при вирішенні питання обмеження прав особи, якщо вона зобов`язана виконати судове рішення.
Статтею 129-1Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.
Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (пункт 7 частини третьої статті 2, частини перша, друга статті 18 ЦПК України). 
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У справі «Soeringvs UK» від 7 липня 1989 року Європейський суд з прав людини визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Також, будь-яке тлумачення гарантованих прав та свобод, повинно відповідати загальним положенням Конвенції, метою якої є забезпечення і сталий розвиток цінностей демократичного суспільства. Тобто, на державі лежить безпосередній обов`язок дотримуватися прав та свобод особи і забезпечувати своєчасне та в повному обсязі виконання судових рішень, що набрали законної сили. Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам статті 6 Конвенції. 
У справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. 
Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» наведені процесуальні права виконавців при здійсненні виконавчого провадження.
Так, згідно частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до пункту 19 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виникає право у державного, приватного виконавця звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.
У виконавчому провадженні на боржника покладається обов`язок: 
1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення;
2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій;
3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України;
4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини;
5) своєчасно з`являтися на вимогу виконавця;
6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.
Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частини п`ята, восьма статті 19 Закону України «Про виконавче провадження»).
Аналіз зазначених правових норм дає підстави стверджувати, що необхідною умовою для застосування тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту умисного ухилення боржника - фізичної особи від виконання зобов`язань за рішенням суду. При цьому факт ухилення боржника від виконання своїх обов`язків може полягати як в активних діях, так і бездіяльності, коли особа будучі обізнана про виконання судового рішення, свідомо не вчиняє жодних дій, що сприятимуть своєчасному та в повному обсязі виконанню судового рішення та як наслідок захисту прав стягувача.
По справі встановлено, що виконавцем вжито всіх передбачених Законом заходів примусового виконання рішення. 
Так, згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень виконавцем накладено арешт на належне боржникові нерухоме майно, а саме: земельну ділянку кадастровий номер 5324586300:00:004:0774 площею 2,0299 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Погребняківської сільської ради Семенівського району Полтавської області; ј частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка є предметом іпотеки згідно іпотечного договору № 157786-787 від 11.09.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полєжаєвою Н.П. № 4849-4850.
Згідно відповідей Пенсійного фонду України інформацію про ОСОБА_1 у відомостях про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи та про осіб-боржників, які отримують пенсію не знайдено.
Як вбачається з відповідей Державної фіскальної служби України інформація про номери рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями щодо ОСОБА_1 відсутня.
Відповідно до інформації Державної служби морського та річкового транспорту України на даний час відсутні записи щодо суден, власниками або судновласниками яких є ОСОБА_1 .
Згідно листа ДП «Агенство з ідентифікації і реєстрації тварин» ОСОБА_1 в Реєстрі тварин як власник тварин не зареєстрований.
Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку повідомила, що ОСОБА_1 серед власників пакетів голосуючих акцій (5% і більше) акціонерних товариств відсутній.
Згідно інформації управління Держпраці у Полтавській області дані щодо великотоннажних та інших технологічних транспортних засобів ОСОБА_1 не здійснювалися.
Відповідно до інформації Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області за ОСОБА_1 на даний час сільськогосподарська техніка в межах Полтавської області відсутня.
Згідно відомостей Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Полтавської міської ради ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . 
Вказана квартира, яка перебуває в іпотеці АТ «Правекс-Банк», як забезпечувальне зобов`язання боржника за споживчим кредитом, використовується ОСОБА_1 як місце постійного проживання та у відповідності до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону не може бути примусово відчужена без згоди власника. 
Таким чином, доходів та майна боржника ОСОБА_1 , на яке можливо звернути стягнення в примусовому порядку, виконавцем не встановлено.
Між тим, у порушення вимог пункту 3 частити п`ятої, частини восьмої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» декларацію про всі наявні у нього доходи та майно боржником ОСОБА_1 виконавцю не подано та дій, спрямованих на виконання судового рішення, не вживається, що свідчить про ухилення від виконання. 
Таким чином, оскільки рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від його виконання, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів, тому у суду є достатні підстави для тимчасового обмеження його у праві виїзду за межі України на строк до виконання зобов`язань за рішенням Київського районного суду м. Полтави від 09 червня 2016 року у справі № 552/1738/16-ц. 
Таке обмеження переслідує легітимну мету - забезпечення обов`язковості судового рішення та захист прав стягувача щодо ефективного та своєчасного виконання судового рішення, є пропорційним меті його застосування та запобігатиме ухиленню боржника від виконання законних вимог виконавця щодо виконання судових рішень, які набрали законної сили.
Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції вказаного не врахував, не дав оцінки зазначеним обставинам, обмежившись лише констатацією факту повторного звернення виконавця з поданням про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України, що призвело до помилкового вирішення даного питання.
Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про скасування оскаржуваної ухвали та постановлення з цього питання нового судового рішення про задоволення подання приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. про обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон до виконання ним своїх зобов`язань за рішенням суду. 
Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Правекс – Банк» - задовольнити.
Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 26 червня 2020 року - скасувати, постановити з цього питання нове судове рішення.
Подання приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи за межі України - задовольнити.
Тимчасово обмежити громадянина України  ОСОБА_1  у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань по виконавчому провадженню № 60655518 з примусового виконання виконавчого листа № 552/1738/16-ц, виданого 15.09.2016 року Київським районним судом м. Полтави про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Правекс-банк» заборгованості за кредитним договором № 3365-001/08 Ф від 11.09.2008 року у розмірі 53 823 доларів США, що по курсу НБУ станом на час розгляду справи становило 1 345 693,41 грн.
Виконання ухвали доручити Адміністрації Державної прикордонної служби України (01034, м. Київ, вул. Володимирська, 26). 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя:                                                С.Б. Бутенко

Судді:                                                                        О.В. Прядкіна

                                                                       О.І. Обідіна