ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 року	Львів	Справа № 380/278/20 пров. № А/857/5981/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

головуючого-судді                    Кузьмича С. М.,
суддів                                        Глушка І.В., Улицького В.З.,
за участю секретаря                    Мельничук Б.Б.,
представника апелянта           Рябовола М.С.,
позивача                                    ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Львові справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду  від 03 квітня 2020 року (ухвалене головуючим – суддею Мартинюк В.Я. о 15 год 08 хв. у м. Львові, повний текст судового рішення складено 06 квітня 2020 року) у справі № 380/278/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними і скасування наказів, зобов`язання вчинити дії,

                                                        ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просить:
визнати протиправним та скасувати наказ № 2651 від 12.12.2019 «Про результати проведення службового розслідування» в частині накладення дисциплінарного стягнення «Догана» на лейтенанта ОСОБА_1 ;
визнати протиправним та скасувати наказ № 265 від 13.12.2019 в частині виплати лейтенанту ОСОБА_1 щомісячної премії 75,6 % від посадового окладу з 01.12.2019 по 14.12.2019, згідно з Додатком 1, у зв`язку з накладенням дисциплінарного стягнення - догани, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 2651 від 12.12.2019;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити різницю між виплаченою премією та максимальним відсотком щомісячної премії з 01.12.2019 по 14.12.2019, з урахуванням відсутності факту накладення дисциплінарного стягнення – догани.
В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що у його діях не було дисциплінарного проступку, оскільки на нього, як тимчасово виконуючого обов`язки начальника юридичної служби, не було покладено обов`язку щодо виконання рішень суду. Крім цього, вважає, що під час проведення службового розслідування було допущено ряд процедурних порушень, а саме: порушено його право давати усні та письмові пояснення; подавати документи, які стосуються службового розслідування; вимагати опитування осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; порушувати клопотання про витребування та доручення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування після розгляду командиром (начальником).
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03.04.2020 адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ № 2651 від 12.12.2019 «Про результати проведення службового розслідування” в частині накладення дисциплінарного стягнення «Догана» на лейтенанта ОСОБА_1 . Визнано протиправним та скасовано наказ № 265 від 13.12.2019 в частині виплати лейтенанту ОСОБА_1 щомісячної премії 75,6 % від посадового окладу. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю між виплаченою премією та максимальним відсотком щомісячної премії з 01 по 14 грудня 2019 року, з урахуванням відсутності факту накладення дисциплінарного стягнення. 
Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що службове розслідування проведено недобросовісно в результаті чого, як наслідок необґрунтовано притягнуто позивача до дисциплінарної відповідальності. 
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що у Акті службового розслідування встановлено факт порушення позивачем вимог документообігу, регламентованого у Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, тобто, порушення військової дисципліни за п. 2 ст. 3 Дисциплінарного статуту – невиконання вимог статутів Збройних Сил України, а саме ст. 16 Статуту Внутрішньої служби, п. 3.10.5 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України.
Представник апелянта в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та надав пояснення, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.
В судовому засіданні позивач заперечив щодо задоволення апеляційної скарги та надав пояснення. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції — без змін, з наступних підстав.
З матеріалів справи слідує, що 02.05.2019 наказом командира військової частини НОМЕР_1 за № 92 на позивача покладено тимчасове виконання обов`язків за вакантною посадою начальника юридичної служби.
20.11.2019 року прийнято наказ за № 2497 «Про проведення службового розслідування» по факту не виконання рішень суду. 
За результатами службового розслідування складено акт від 12.12.2019, в якому запропоновано притягнути до дисциплінарної відповідальності позивача за низьку виконавчу дисципліну відповідно до п. 2 ст. 3 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 12.12.2019 за № 2651 на позивача накладено дисциплінарне стягнення – «Догана».
Як наслідок, наказом за № 265 від 13.12.2019, ОСОБА_1 з 01 по 14 грудня 2019 року виплачено щомісячну премію 75 ,6% від посадового окладу.
Позивач, вважаючи прийняті накази відповідача протиправними, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.
Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правильне застосування норм матеріального та процесуального права та повне з`ясування обставин справи судом першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV затверджено Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, який визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах (далі - Статут).
Загальні обов`язки військовослужбовців визначені статтею 11 Статуту, серед яких:
свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок (абзац 2);
знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно (абзац 6).
Згідно з ст. 16 Статуту кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.
Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV (далі - Дисциплінарний статут).
Відповідно до п. 1 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.
Згідно п. 2 ст. 3 Дисциплінарного статуту, військова дисципліна досягається шляхом, зокрема, особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України.
Пунктом 45 Дисциплінарного статуту встановлено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. Усі дисциплінарні стягнення, крім позбавлення військового звання, накладені на військовослужбовців і не скасовані до дня звільнення їх у запас чи відставку, втрачають чинність з дня звільнення.
Відповідно до пункту 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців може бути накладено дисциплінарне стягнення зокрема у формі догани (пункт «б»)
Порядок притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності визначено пунктами 83 - 95 Дисциплінарного статуту.
Відповідно до пунктів 83 - 85 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.
Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.
Відповідно до ст. 86 Дисциплінарного статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.
Як правильно встановив суд першої інстанції, предметом оскарження у цій справі є наказ № 2651 від 12.12.2019 «Про результати проведення службового розслідування» в частині накладення дисциплінарного стягнення «Догана» на лейтенанта ОСОБА_1 та наказ № 265 від 13.12.2019 в частині виплати лейтенанту ОСОБА_1 щомісячної премії 75,6 % від посадового окладу з 01.12.2019 по 14.12.2019, згідно з Додатком 1, у зв`язку з накладенням дисциплінарного стягнення - догани, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 2651 від 12.12.2019.
В свою чергу позивач звертаючись до суду порушує питання недотримання процедури проведення службового розслідування.
Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів) визначений Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, який затверджений наказом Міністерства оборони України 21.11.2017 № 608 (далі - Порядок № 608).
Так, пунктом 1 розділу ІІІ Порядку № 608 визначено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).
Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.
Як згадувалось вище, що командиром військової частини НОМЕР_1 20.11.2019 прийнято наказ за № 2497 «Про проведення службового розслідування» по факту не виконання рішень суду.
Підставою для призначення службового розслідування став рапорт начальника штабу-першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_2 (вх. № 6949 від 20.11.2019) про призначення службового розслідування по факту не виконання рішень Кіровоградського окружного адміністративного суду, а саме виконавчих листів № 340/133/19 від 08.04.2019, № 1140/3139/18 від 11.10.2019 та відкриття виконавчих проваджень № 23146 від 22.10.2019 за фактом виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 05.10.2018 на користь ОСОБА_3 , № 23149 від 22.10.2019 за фактом виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.08.2018 на користь ОСОБА_4 , та стягнення виконавчого збору за ними.
Згідно з п. 1 розділу IV Порядку № 608 особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані:
дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення;
виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника;
розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.
У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.
Відповідно до п. 2 розділу IV Порядку № 608 особи, які проводять службове розслідування, мають право: запрошувати до місця проведення службового розслідування військовослужбовців, стосовно яких проводиться службове розслідування, інших військовослужбовців, цивільних осіб (за їх згодою), які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення (далі - учасники службового розслідування); отримувати письмові пояснення (заповнені від руки або надруковані); з дозволу командира (начальника) військовослужбовця, який скоїв правопорушення, отримувати необхідні документи, які стосуються службового розслідування; за погодженням з особами, які опитуються, фіксувати їх пояснення технічними засобами з подальшим оформленням їх у письмовому вигляді.
Згідно з п. 3 розділу IV Порядку № 608 військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні та письмові пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.
Аналіз зазначених норм Порядку № 608 дає підстави стверджувати про те, що особи, які проводять службове розслідування зобов`язані вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення, в тому числі повідомляти військовослужбовців, стосовно яких проводиться службове розслідування про підстави проведення службового розслідування та відбирати пояснення по суті вчинених правопорушень.
Згідно п. 12 розділу ІІІ Порядку № 608, службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць. Загальний строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців.
Відповідно до п. 1 розділу V Порядку № 608, за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.
Пунктом 6 розділу V Порядку № 608, передбачено що після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.
Крім цього, відповідно до п. 3 розділу V Порядку № 608 в описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.
Відтак Порядок № 608 вимагає в описовій частині акта службового розслідування зокрема зазначати причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась, вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено та причини і умови, що сприяли правопорушенню.
Так як зазначив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що з акта службового розслідування позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення п. 2 ст. 3 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, яка вказує на загальні вимоги та не конкретизує обов`язків військовослужбовця.
Таке зазначено, і в оскаржуваному наказі № 2651 від 12.12.2019.
Однак вказана норма статті носять загальний характер і визначає обов`язки та правила поведінки військових. При цьому, в описовій частині акта службового розслідування не вказано вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено позивачем, що вказує на недотримання вимог законодавства при його оформленні та на його необґрунтованість.
Як встановив суд першої інстанції, що лише у своїх запереченнях відповідач обґрунтовує порушення позивачем виконання обов`язків нормами Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Генерального штабу Збройних Сил України 07.04.2017 року №124.
Так, відповідач вважає, що позивач у відповідності до положень згаданої Інструкції, повинен повернути до служби діловодства постанови апеляційного суду для їх подальшого обліку та доведення до інших виконавців та до виконання.
Положеннями пп. 3 п.1.12.7 та п.3.10.6 цієї ж Інструкції передбачено, що передача документів з одного підрозділу до іншого здійснюється через службу діловодства.
Як слідує з матеріалів справи, що журналом реєстрації вхідних документів відповідача підтверджується те, що постанови Третього апеляційного адміністративного суду у справі №340/133/19 та у справі №340/3139/18 отримані позивачем.
Разом з цим, постанова у справі  № 340/3139/18 передана першому та другому виконавцю згідно журналу, постанова у справі № 340/133/19 лише другому виконавцю (позивачу) і з його слів у день надходження передав першому виконавцю.
Відтак, наведені докази вказують на те, що оскільки постанова у справі  №340/3139/18, була передана як першому так і другому виконавцю згідно журналу у позивача не виникало обов`язку повертати її у службу діловодства для подальшого доведення до інших виконавців.
Щодо постанови у справі № 340/133/19, аналіз у сукупності інформації, яка міститься в акті службового розслідування, а саме: пояснень позивача щодо передачі цієї постанови першому виконавцю та пояснень тимчасово виконуючої обов`язки помічника командира з фінансово-економічної роботи начальника фінансово-економічної служби (відсутність інформації про отримання нею від кого та коли постанови) не дозволяє суду прийти до висновку про невиконання ОСОБА_1 обов`язків щодо передачі згаданого документу до служба діловодства.
А тому, враховуючи наведене, допущені відповідачем порушення вимог Дисциплінарного статуту та Порядку № 608 при накладені на позивача дисциплінарного стягнення є очевидною ознакою його протиправності. Як наслідок, з метою захисту порушеного права позивача, таке дисциплінарне стягнення підлягає скасуванню, оскільки наказом № 2651 від 12.12.2019 «Про результати проведення службового розслідування» жодним чином не обґрунтовано, в чому саме проявилося порушення позивачем службової дисципліни та вимог зазначених п. 2 ст. 3 Дисциплінарного статуту.

В результаті чого на переконання суду є підстави вважати, що наказ командира Військової частини НОМЕР_2 № 2651 від 12.12.2019 «Про результати проведення службового розслідування» в частині накладення дисциплінарного стягнення «догани» на лейтенанта ОСОБА_1 , є протиправним та таким, що належить скасувати.

Оскільки наказом  за № 265 від 13.12.2019, в частині щодо часткового позбавлення позивача премії є похідним від наказу № 2651 від 12.12.2019, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що такий слід скасувати в частині та спонукати до вчинення дій.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 2 ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду — без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється. 

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

                                                       ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2020 року у справі № 380/278/20 – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	С. М. Кузьмич 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	В. З. Улицький  	
Повне судове рішення складено 17 серпня 2020 року